150 Cur. KRUUSE 
atrala, C. microglochin, Phleum alpinum, Agrostis borealis, Festuca 
ovina f. vivipara, F. rubra, Poa alpina, P. glauca, P. pratensis, P. ne- 
moralis, P. cenisia, Aira alpina, Trisetum subspicatum, Aspidium Dry- 
opteris, A. Lonchitis, Cystopteris fragilis, Woodsia ilvensis. 
Mellem Urtelien og Fjorden fandtes en lille lav Marskstrækning 
bevokset med Carex subspathacea, Glyceria vilfoidea, Stellaria humi- 
fusa, Potentilla anserina v. groenlandica, Eriophorum Scheuchzeri, Ha- 
lianthus peploides og Carex glareosa. 
Hjemturen fra denne lille Udflugt blev særdeles besværlig og 
viser, hvor forsigtig man maa være paa denne Kyst. Da Vejret var 
særdeles smukt, og Is ikke kunde ojnes fra de højeste Fjælde, havde 
jeg ikke medtaget andre Isredskaber end en Baadshage og et Par 
jeernskoede Aarer. Pladsen var endda kneben nok til de 13 Perso- 
ner, Baaden maatte rumme. Vi kom ind i Sarfakajiks indre Del 
uden Besveer med faldende Vande; men da vi skulde ud igen havde 
den indgaaende Flodstrom presset et Par svære Skodser fast i det 
smalle Sund, som skiller Yder- og Inderfjord fra hinanden, og vi 
sad som i en Rottefeelde. Trods alle vore Anstrengelser var de ikke 
til at rokke, og der var ingen Landrende langs de stejlt opgaaende 
Bredder. Børnene græd, og Kvinderne blev urolige, medens vi Mend 
sled i det med at lave Rende over Isfoden; thi ikke en Gang en 
Vire havde vi med, saa vi kunde ikke trække Baaden over Isen 
med Spillet. Efter 11/2 Times Arbejde slap vi dog igennem, og jeg 
lovede mig selv, at jeg ikke oftere skulde gøre Selskabstur' uden Is- 
udrustning, selv om Vejret og Isforholdene var nok saa fristende. 
Den følgende Dag (25/3) gik jeg til Kordlortok hovedsagelig for at 
fotografere Urtelierne og undersøgte desuden paa ny den Pg. 101 om- 
talte Sandterrasse ved Grønlænderpynt uden dog at finde noget nyt 
Bidrag til dens Flora. Det er i øvrigt en Erfaring, jeg flere Gange 
har gjort, at det ikke lønner sig at genopsøge en Lokalitet, som 
man en Gang har afsøgt grundigt; den vil som Regel ikke give En 
selv nye Bidrag, selv om maaske en anden Undersøger kan faa 
mere ud af den. Man har som Regel ved første Besøg faaet alt det 
ud af den, som kan ventes, ja selv om dette Besøg er flygtigt, staar 
man sig altid ved at følge nye Veje og se andre Lokaliteter ved et 
fornyet Besøg paa et Sted. 
Dette bekræftede sig i fuldt Maal, da jeg den *#/s sejlede til Ki- 
litilik ved Nordfjord og gik over Slædevejen til Sarfakajik for at 
gennemgaa den store Urteli paa ny. Denne Vej, som jeg flere Gange 
har passeret ved Vintertid i Slæde og paa Ski, er meget stejl, og 
det er mig en Gaade, at vi har kunnet komme over den uden at 
brække Halsen, saa stejle og opfyldte af Klippeblokke er Skræn- 
terne, 
