Rejser og botaniske Undersøgelser i Ost-Gronland. 187 
af saadanne Pletter, hvor der spores lidt Fugtighed, findes en 6—7 cm 
bred Bræmme af Dicranoweissia crispula, Polytrichum alpinum у. sep- 
tentrionale og Pohlia nutans, alle sterile. I øvrigt er Skrænterne næ- 
sten nøgne, kun med 4—5m Mellemrum staar nogle usle, smaa, 
isolerede Tuer af: Sibbaldia, Silene, Alsine biflora, Cerastium alpinum 
v. lanatum, Cardamine bellidifolia, Ranunculus pygmæus, Saxifraga 
decipiens, Rhodiola, Pedicularis hirsuta, Salix glauca, S. herbacea, Po- 
lygonum, Luzula confusa og Carex scirpoidea. Den største af disse 
Tuer dannes af Luzula confusa, som bliver 13cm høj og 10cm i 
Diameter; ellers er de gennemgaaende halvkugleformede og c. 2,6 cm 
i Diameter. Kun Cerastium, Rhodiola og Pedicularis var i Blomst; 
men nogle af de andre viste Spor af tidligere Aars Blomstring. Den 
nordlige Del af Østsiden staar med en stejlt udfaldende Væg, og her 
hækkede nogle Maager (Larus glaucus); men heller ikke om deres 
Reder saas ovenfra det ringeste Spor af Vegetation, ikke engang 
gule Lichen-Pletter. 
Øen er lejlighedsvis bleven besøgt af de Indfødte, som bl. a. 
havde efterladt en velbygget Bjørnefælde eller muligvis et Skjul mod 
Vejret, opført af flade Sten og med et indre Hulrum paa с. 1,5 x 
0,5 m. 
Norden for Aputitek saa jeg kun lidt Vegetation paa et Fugle- 
fjæld ved Aggas-@; men da jeg ikke kunde komme i Land, var jeg 
kun: i Stand til at konstatere Tilstedeværelsen af Silene, Saxifraga 
decipiens, Rhodiola og Cerastium alpinum. Det var her, lige som ved 
Kap Christiansen, Tejster, der rugede, og disse Fugle syntes aldeles 
ikke at kende eller frygte Mennesket. Fra deres Reder højt i Fjæl- 
det kom de susende ned i Vandet for at sætte sig paa Skodser i 
3—4 m Afstand fra os og betragtede os i Ro med største Nysgerrig- 
hed, idet de først ankomne hævdede Pladsen i første Række mod 
senere paatrængende Tilskuere. Det samme gjaldt Maagerne paa 
Aputitek, der rolig blev liggende paa Rederne, medens jeg betragtede 
dem; og en Ravn, vi saa ved Kap Jørgensen, kom inden for en Me- 
ters Afstand, medens vi spiste, og gjorde endog Attentat paa et Par 
Ekspeditions-Medlemmer om Natten. Den fulgte os i øvrigt det 
meste af næste Dag efter at have ædt den Tælle, vi benyttede til at 
smøre Aaregaflerne med. Dyrelivet var ellers sparsomt; Insekter saa 
vi næsten ikke, Sæler slet ikke; den Kulde og Uhygge, som ud- 
strømmer fra Indlandsisen paa den ene Side og fra det brede, ubrudte 
Isbælte paa den anden, er lidet gunstig for enhver Livsform. 
Kysten af Kap Louis Ussing er paa Nordsiden indskaaren i fire 
smaa Fjorde, adskilte af Bjærgrygge, der sneklædte skraaner c. 30° 
mod Syd, medens Øst- og Nordsiderne er nøgne og lodrette. I hver 
af dem munder en lille Bræ, og Vinterisen ligger endnu fast med 
