Rejser og botaniske Undersøgelser i Ost-Gronland. 213 
Ler findes dog dels i det indre af Fjorde, som ikke har kal- 
vende Bræer, f. Eks. Ikerasausak og Tunok, dels paa Læsiden af 
Øer, som Storø, og endelig paa det lave Land Vest for Kolonien. 
Det har imidlertid kun ringe Mægtighed paa de nævnte Steder og 
er rigelig blandet med Sand. Imidlertid afgiver det dog Voksested 
for den særlige Lerstrandsflora og for en Form af Vaccinium-Fjæld- 
marken. 
Grusaflejringerne er langt overvejende; Kornstørrelsen er varia- 
bel inden for meget vide Grænser, fra c. 2 mm til 1—2 m; men hyp- 
pigst ligger den mellem 2 og 200 mm. Kornene er meget forvitrede, 
ofte saa løse, at de smuldrer mellem Fingrene. Gruset indeholder 
tilstrækkeligt af Plantenæring, og dets Bevoksning afhænger af Vand- 
holdighed, Heldning, Læ og Eksposition. 
Sand findes ligeledes meget ofte, om end ikke saa udbredt som 
Grus, hvis Forvitringsprodukt det er, naar det findes paa primært 
Leje. Det er i saa Tilfælde rigt paa Plantenæring og en fortrinlig 
Vegetationsbund. Ofte er det imidlertid transporteret kortere eller 
længere Strækninger af Vind eller Vand og i saa Tilfælde sorteret, 
hvorved det har mistet de fleste af sine Plantenæringsstoffer. Mindst 
forandret er Flyvesandet. Det findes i Læ af Klipper paa disses 
sydlige eller østlige Sider, hvor det aflejres i Vintertiden sammen 
med Sne. Det indeholder foruden Kvartskorn tillige betydelige 
'Mængder af stærkt forvitret Feldspat, Pyroxener, Jærnforbindelser og 
en Del Kaliglimmer. Det er lyst gulligt eller rødligt af Farve. Det 
er Græsliens Jordbund, men kan, hvis Tilførselen er stærk, eller der 
er Nedbrydning, være helt blottet for Vegetation. 
Det slemmede Sand, Elvsandet og det marine Sand er den mest 
næringsfattige Bund for Plantevæksten, idet Kvarts ег dominerende, 
medens de plantenærende Mineraler paa Grund af den gentagne Om- 
lejring er: fjærnede i stor Udstrækning. Det bærer derfor ogsaa en 
meget fattig Vegetation af forkrøblede Individer eller er helt nøgent. 
Organiske Bestanddele findes kun i ringe Mængde i Løsjorden, 
og kun paa de gunstigste Steder findes en Mulddannelse. Det er 
dog kun undtagelsesvis, at man træffer Muld; som Regel er den 
øverste Del af Jordbunden dannet af et Detritus, hvori man endnu 
tydelig genkender de enkelte Plantedele og kan henføre dem til Art. 
Regnorme (Lumbricus-Arter) har jeg ikke iagttaget noget Sted inden 
for Distriktet, og hvis de findes der, maa de være saa yderlig sjældne, 
at de ikke kan spille nogen Rolle for Mulddannelsen. Derimod har 
jeg i enkelte Tilfælde iagttaget 1 eller 2 Enchytreus-Arter i Muld- 
jorden, uden at jeg dog tør tilskrive dem nogen større Betydning 
for Mulddannelsen. En ægte Muld, d. v.s. en for den overvejende 
Del af Regnormeekskrementer bestaaende humusholdig Jordart, har 
