220 CHR. KRUUSE 
Lysstyrken blev undersøgt med en Steenstrup’sk Lysmaaler og 
gav folgende Resultat: 
| | | 
Oktober | Novbr. Decbr. Januar | Februar 
| | 
| 
Marts | April | Maj | Juni 
53 LAS ll ti ный т 7h | ae 
| | | | | | | 
Tallene angiver, hvor mange Lag Kalkerpapir Lyset gennem- 
snitlig formaaede at gennemtrænge. De sidste to Tal gælder dog 
kun for Dagen fra 8 Morgen til 6 Aften, medens Tallene for Natten 
er 53 og 55. Med andre Ord: i en Juninat er Lyset lige saa stærkt 
som i et helt Døgn i Oktober. Det største Antal Papirlag, Lyset 
har kunnet gennemtrænge, er 84, det mindste 32; men Tallet varie- 
rer stærkt med Skydækket og Nedbøren. Steenstrups Lysmaaler 
tager imidlertid kun Hensyn til det fotografisk aktive Lys, men er 
ikke i Stand til at angive Mængden af de gule og røde Straaler, som 
især har Betydning for Vegetationen, og det er ikke givet, at disse 
varierer parallelt med førstnævnte. Et Maal for dem, om end ufuld- 
komment, kan man faa ved at iagttage den Varmemængde, som en 
farvet eller sværtet Termometerkugle optager, naar den udsættes for 
Solens direkte Straaler. Denne Varmeindsugning var, som om- 
staaende Tabel viser, omtrent ens for sorte og grønne Kugler; thi 
de smaa Forskelle, som optræder, gaar snart til den ene, snart til 
den anden Side og skyldes derfor sikkert de forskellige Stillinger, 
Termometrene trods al Omhu har indtaget, og den dermed følgende 
forskellige Afkøling ved Lufttræk o. s. v. 
Af Tabellerne ses, at denne Bestraalingsvarme kan være meget 
betydelig; men den kommer kun Jordbunden med Plantedække og. 
de laveste faa Centimeter tykke Luftlag til Gode. Allerede i 30 cm 
Højde er Luften betydelig koldere, og i 1m Højde mærkes kun en 
ringe Ledningsvarme fra Jorden. Et farvet Termometer indsuger vel 
nok i dette Niveau en Del Varme fra Solstraalerne; men Luftstrøm- 
mene er saa uhindrede, at Varmen hurtig afledes og fordeles paa 
saa store Luftmængder, at den kun mærkes i meget ringe Grad (se 
pag. 59). Hvor der er Læ mellem Klippeblokke, i Kløfter, paa stejle 
Sydskrænter og lignende Steder, kan man dog endnu i 50 cm Højde 
over Bunden iagttage en betydelig Luftvarme, og det samme gælder 
om Krat og Urteli, hvor Temperaturen paa varme Sommerdage som 
oftest naar 20” i Skyggen under Løvet. Denne høje Temperatur i 
Luftlagene nærmest Jorden har utvivlsomt den vigtigste Betydning 
for Vegetationens Højde, idet Planterne kun undtagelsesvis hæver 
sig op over det varme Luftlag, der igen er desto lavere, jo mere 
vindaaben Lokaliteten er. 
