266 Car. KRUUSE 
hvor Løsjorden ligger nogenlunde fast og kun i ringe Maal brydes 
op og flyttes af Vinterstormene. Her træffes almindeligst følgende 
Karplanter: 
Empetrum nigrum. ‚ Polygonum viviparum. 
Silene acaulis. Oxyria digyna. 
Cerastium alpinum v. lanatum. Salix glauca. 
Ranunculus glacialis. Salix herbacea. 
Saxifraga oppositifolia у. pulvinata. | Carex nardina. 
Saxifraga nivalis v. tenuior. Carex rigida. 
Sedum Rhodiola. Elyna Bellardi. 
Diapensia lapponica. Luzula confusa. 
Loiseleuria procumbens. Juncus trifidus. 
Pedicularis hirsuta. Poa glauca. 
Vaccinium uliginosum v. microph. | Festuca ovina. 
Campanula rotundifolia v. uniflora. | Lycopodium Selago v. appressa. 
Desuden findes sjældnere folgende Arter: 
Dryas integrifolia. Viscaria alpina. 
Potentilla maculata v. hirta. _ Saxifraga decipiens. 
Chamenerium latifolium. Saxifraga сегпиа. - 
Papaver radicatum. Saxifraga stellaris. 
Ranunculus pygmeus. Campanula uniflora. 
Arabis alpina. Taraxacum croceum. 
Draba nivalis. | 
Ved Sammenligning med Fortegnelsen over Lynghedens Arter vil 
det fremgaa, at næsten alle de her nævnte indgaar i dennes Vegeta- 
tion, og at Fjældmarken altsaa kunde synes identisk med Lyngheden; 
men intet kan være mere urigtigt. Vel forekommer alle Lynghedens 
Buske i almindelig Fjældmark; men deres Betydning for Vege- 
tationen er en ganske anden. I Lyngheden dominerer Empetrum, 
Vaccinium eller Cassiope; de danner et tæt Dække, som hæver sig 
noget fra Jorden; men i Fjældmarken er deres Tal snarere ringere 
end de andre nævnte Fanerogamers, og de ligger trykte til Jorden, 
næppe hævede 4cm op over Grunden, den de ikke formaar at dække, 
De øvrige Arter staar med Meters Mellemrum, der ikke er dækket 
af en Under-Vegetation; overalt griner den nøgne Bund frem og 
giver — set paa Afstand — Lokaliteten sin Farve. Der findes vel ad- 
skillige Mosser; men disse danner kun smaa, lave Tuer, ikke Dække 
og bidrager med deres mørke brun-graa Farver til at forøge det 
triste ved Fjældmarken. 
De vigtigste af dem er: 
