974 Cur. KRUUSE 
lige Bund fuldstændig, idet de har tilintetgjort den tidligere Vege- 
tation. Kun langsomt indfinder en ny Plantevækst sig paa disse 
Steder, og i Aarevis er de endnu næsten nøgne. Et Fjældskred, hvis 
Dannelse jeg iagttog i 1899, var endnu i Efteraaret 1901 næsten fuld- 
stændig nøgent, idet der kun mellem Blokkene fandtes nogle faa og 
smaa Eksemplarer af Oxyria og Salix herbacea, en enkelt lille Saæi- - 
fraga decipiens og nogle meget smaa Tuer af Tortula latifolia. I øv- 
rigt var Bunden, selv hvor der var megen Løsjord, fuldstændig nø- 
gen. I gamle Fjældskred findes derimod en ret frodig Vegetation, 
hvis Hovedbestanddel er Mosser og Salix glauca, men hist og her 
med Pletter af Oxyria, Salix herbacea, Arabis, Pyrola, Cardamine 
bellidifolia og Saxifraga. 
Ganske tilsvarende er Vildbækkenes Dannelser. Ud fra en Кей 
i Hojfjældet gaar en svagt buet, ofte 30m bred og 10—15 m dyb : 
Fure udgravet 1 Lgsjorden. Materialet fra den er i Vifteform strøet 
ud over de lavere Skraaninger. Furernes Sider er plantetomme eller 
sparsomt bevoksede med Draba’er (deriblandt undertiden D. aurea), 
Arabis alpina, Pedicularis flammea, Cerastium alpinum, Lycopodium 
annotinum og alpinum og Alchimilla alpina. Det er gjensynlig en 
Vegetation, som stammer fra den omgivende Urteli og Hede og til- © 
feeldig har faaet Plads her eller er gledet ned ad Siderne. 
Absolut ny Jord er derimod Morænerne. Den friskeste Del af 
en Moræne, som endnu forøges og flyttes af Breen, er fuldstændig 
plantetom. I ældre Dele af Morænen, hvorfra Isen har trukket sig 
tilbage, findes paa smaa Sandpletter — dannede af Bræelvene — mini- 
male Eksemplarer af Salix glauca, Oxyria, Trisetum, Chamenerium 
latifolium, Poa alpina, Anthelia julacea, Amblystegium exannulatum 
og Stereocaulon denudatum. Endelig findes paa gamle Sider af Мо-. 
ræner en ret tet Bevoksning af Stereocaulon med Salices og Trisetum. 
Selv denne tarvelige Vegetation har ikke Ro. Paa Morænen om 
den lille Bree tværs over for vor Teltplads i Kingorsuak fandtes ikke 
en eneste levende Plante, men enkelte Spor af en ødelagt Vegetation. 
Breen har øjensynlig efter en Tids Ro foretaget en Fremrykning og 
skudt Morænen foran sig. Denne var derfor ogsaa dækket af snavsede 
Blokke 1 ustadig Ligeveegt, som alle bar Spor af at vere væltede for 
nylig. En udforlig Omtale af en ældre Morænes Vegetation findes 
Side 93. 
Nær til Moræner og Vildbeekaflejringer slutter sig atter Elv- 
keglerne. Det er Aflejringer af grovt Grus med rullede Blokke, som 
fra Bjærgbækkes og Bræelves Munding paa Sletteland strækker sig 
udefter i Vifteform. Stigningen er i Angmagsalik som oftest ringe, 
2—10°, men kan paa dertil egnede Lokaliteter gaa op 15—20°. Paa 
deres Overflade løber Elven i talrige lavvandede Grene, som ofte 
