276 CHR. KRUUSE 
Sandet bliver aldrig tørt, men holdes i en jævn, frisk Fugtigheds- 
tilstand eller er fuldstændig pjaskvaadt. 
De yderste Dele af Kinguafladerne er fuldstændig blottede for 
Vegetation, ikke alene saa langt som Havvandet naar ved alminde- 
ligt Højvande, men saa højt som det kommer ved Springflod. De 
højere Dele har paa Steder, hvor de gennemstrømmes af Bække, et 
Dække af Equisetum arvense med Polytrichum pilosum, Bryum pur- 
purascens, Pohlia gracilis, Ditrichum zonatum, Cephalozia bicuspidata 
v. cavifolia, Anthelia julacea og Jungermannia globulifera. De lavere 
Dele er paa smaa Holme i Elven dækkede med Eriophorum Scheuch- 
zeri, Juncus arcticus, Juncus castaneus, Glyceria vilfoidea, Calamagrostis 
neglecta, Carex rigida, Carex salina v. subspathacea, Salix groenlandica, 
Chameenerum latifolium, Oxyria digyna, Equisetum arvense, Equisetum 
variegatum f. anceps, Polytrichum urnigerum og Dicranum scoparium. 
Disse Planter dækker ikke Bunden fuldstændig. Sandet skinner 
over alt igennem, og de findes ikke alle samlede paa et mindre 
Areal. I Reglen er det saa, at 2 eller 3 Arter tilsammen danner en 
Holm, adskilt fra den næste Holm ved mange, ofte flere Hundrede 
Meter. Hvilket Par der skal danne Pletten, afhænger hovedsagelig 
af Fugtighedsgraden. Paa de vaadeste Steder findes Cyperace'erne, 
paa de tørreste Calamagrostis, men Bund-Arten har dog ogsaa sin 
Betydning. Er de vaade Steder lerede, bærer de Carex salina; er de 
grusede, er det derimod Eriophorum. 
Enkelte Steder bliver Vegetationen tættere og danner da Over- 
gange til Kær-Formationen. 
Kærene. 
Kær-Vegetationen findes kun i ringe Udstrækning i Angmagsalik. 
Den kræver en tilnærmelsesvis vandret Bund, og af saadanne Lokali- 
teter er der forholdsvis faa i dette vilde, takkede, forrevne Bjærgland. 
De fleste Kær findes i selv Koloniens Omegn, hvor Landet er tem- 
meligt lavt og relativt lidet kuperet. 
Vandtilførselen til Kærene er stedse stor, og Vandet stagnerer 
som oftest; dog er de som Regel tørre i sidste Halvdel af August. 
Kærene findes dels ved Bredderne af langsomt flydende Elve og 
Damme, dels i de store Indlands-Dales flade Bund, og endelig ved 
Foden af de med Urteli bevoksede Lier. Deres Vegetation er temmelig 
ensformig og naar aldrig nogen større Højde. Jeg sondrer mellem 
Tue-Kær, Flad-Kær og Mos-Kær. 
