R9 
1 
© 
Rejser og botaniske Undersøgelser i Ost-Gronland. 
Strand-Floraen. 
Ved Yderkysten mangler ethvert Spor af en særlig Strand-Vege- 
tation. Klipperne er nøgne, saa langt Bolgeslaget og Isskuringen 
rækker, og ovenfor, hvor af og til Stænk fra Brændingen kan naa 
op, findes som Regel ikke nogen Vegetation, der er præget af en 
større Saltholdighed i Jordbunden. Vel forekommer af og til Carex 
glareosa paa saadanne Klipper; men den findes sammen med Em- 
petrum og Vaccinium, som ikke taaler saltholdig Bund eller Hav- 
dækning, og er ikke hyppigere her end paa højere liggende Dele af 
Kysten. Sparsomt findes dog paa Yderøerne Maagetuer, som er be- 
voksede med Planter, der nærmest hører hjemme ved Stranden og 
sikkert kun trives paa disse højtliggende Steder paa Grund af det 
Salt og den saltholdige Gødning, Fuglene medfører. Maagetuernes 
Vegetation bestaar af Carex glareosa, Stellaria humifusa, Poa praten- 
sis, Cochlearia officinalis f. minor, Sedum Rhodiola, Saxifraga decipiens, 
S. rivularis, Cerastium alpinum, Polytrichum juniperinum og Grimmia 
hypnoides. 
De spiller imidlertid — paa Grund af Fuglelivets Fattigdom. — 
kun en ringe Rolle, og for flere af de nævnte Arter er det nok saa 
meget den sparsomme Gødning som Saltholdigheden, der betinger deres 
‚ Vækst og kraftige Udvikling paa de temmelig tørre, isolerede Toppe. 
Ved Fjordenes Kyster findes undertiden en jævnt skraanende 
Havstok eller i det indre af beskyttede Vige en Ler- eller Sandstrand, 
paa hvilken en udpræget Strand-Vegetation kan finde Vokseplads. 
Dog er ogsaa her største Delen af Kysten dannet af bratte Klipper 
eller glatte, isskurede Klippeflader uden Vegetation. Medens der paa 
vore hjemlige Fjordes og Sundes Kyster ofte findes en flere Meter 
bred og undertiden 50 cm tyk. Aflejring af Tang (Zostera og Alger), 
hvis stejle Grænse udad tangerer Højvandsmærket, hvorimod den 
indre ved højeste Stormflods Stand gaar jævnt over i Strandgruset, 
mangler en saadan Tanglinie næsten fuldstændig i Angmagsalik og 
er, saavidt jeg har set, meget sjælden i det øvrige Grønland, hvilket 
antagelig dels skyldes, at Zostera mangler eller er sjælden, dels at 
Isfoden, naar den om Foraaret driver bort, medtager de Tangrester, 
som Efteraarsstormene har kunnet skylle op. Dog findes enkelte 
Steder (Tunok; se Pag. 87) en sparsom Tanglinie, og den giver sig 
altid til Kende ved en særlig frodig Strand-Vegetation, der vel mest 
skyldes den Kvælstofgødning, Tangen afgiver, men dog ogsaa kan 
være betinget af den ringe Skygge og det Læ, Tangen afgiver; i et 
hvert Fald var de Individer, som fandtes i eller under Tangen, altid 
kraftige. 
