8 Henrik Renqvist. (LX -\ 



i 



byggd på flere års iakttagelser än registreringarna leverera, ; 



i andra fall har jag fått åtnöja mig med meddelade registre- ; 



ringssummor. Denna inkonsekvens torde ursäktas, med ^ 



tanke på materialets heterogena beskaffenhet. : 



Likaså måste man hava överseende med den omständig- 

 heten, att uppgifterna icke äro uträknade efter någon gemen- \ 

 sam standard tid. ' 



På denna tabell äro de kartografiskä framställningarna j 



figg. 1 — 6 grundade. Kurvorna betyda isohyeter. ' 



Det är naturligt, att kartogrammen ej få tillskrivas nå- ] 

 gon alltför definitiv karaktär. De beteckna ett första försök, 



ett provisorium utan anspråk. Några allmänna slutsatser < 

 kunna dock dragas: 



Fig. 1 framställer regnfördelningen under intervallen '] 



från kl. 12 på natten till kl. 4 på morgonen. Havsregnen ; 



dominera. Utpräglade maximiområden finna vi på Irland ' 



och på Englands västkust. Ett sekundärt maximum skönjes ' 



i Westfalen. De minsta regnhöjderna äro registrerade i de ] 



mest kontinentala delarna av det 'framställda området. ] 



Följande fyra-timmars vakt är åskådliggjord i bild 2. ■ 



Förändringarna mot den föregående äro mycket obetydliga. ^ 



Några föga utpräglade, tämligen intetsägande sekundära i 



maxima och minima ha uppstått i Mellaneuropa, fördel- ] 



ningen i stort är den samma: kusterna få mera regn än in- ■ 



landet. . • 



En smula större förändringar visar oss bild 3, om ock \ 



den allmänna karaktären av fördelningen fortfarande är : 



till kusternas favör. Vi se, hurusom kustmaximet i England i 



blivit mindre dominerande, isohyeterna ha här förskjutits i 



västerut. Det westfaliska maximet har försvunnit, det svd- i 



tyska har blivit mera utpräglat. -i 



Vi flytta oss nu till bild 4, som åskådliggör regnfördel- ' 



ningen för den första eftermiddagsintervallen. Nu äro för- ■' 



hållandena helt omkastade: kusterna kännetecknas av min- '• 



dre nederbörd än inlandet, där rätt allvarliga maxima möta. ; 

 Huru har denna fördelning uppstått? Genom en jämförelse 



med bild 3 finna vi, att de nya maxima icke kunna förklaras 1 

 som inåt avancerade, eventuellt accentuerade rester av för- 



