A N:o 5) Om sonimarrejinens daj^liga period. 9 



middagens kustmaxima. De måste ha uppstått spontant, på 

 land. De nyssnämnda förändringarna i England mellan tigg. 

 2 och 3 ge en fingervisning om gången. Kustmaxima ha so- 

 pats i sjön, icke förflyttat sig i motsatt riktning. 



Bild 5 visar i stort sett samma karaktär som sin föregån- 

 gare. 1 England har det slutna (kontinental-) maximet öpp- 

 nat sig åt havet, i de mest kontinentala delarna av karto- 

 grammet finna vi en förvånande mörk ton. Måhända kan 

 den sistnämnda tillskrivas inflytande från Adria, i alla fall 

 kunna vi ej förneka, att till dess uppkomst icke skulle bi- 

 dragit ursprungligen närmare kusterna bildad nederbörd, 

 som dock, se fig. 4, ej får anses vara av uteslutande maritim 

 härkomst. 



Den sista figuren åskådliggör det kontinenta eftermid- 

 dagsmaximets försvinnande. I England har det maritima 

 inflytandet fått överhanden, oaktat isohyeterna här även 

 denna gång förskjutits västvart. I norra Tyskland har kust- 

 minimet vunnit terräng, skjutit en bred kil söderut och makat 

 i stort sett alla isohyeter i samma riktning. Det sekundära 

 rhenländska maximet måste vi lämna ur räkningen. Antag- 

 ligen är England icke utan skuld därtill. 



Från bild 6 flytta vi oss tillbaka till bild 1. Havets infly- 

 tande har vuxit, alla isohyeter ha skjutits in åt fastlandet, 

 den nordtyska minimikilen har besegrat alla hinder och ut- 

 breder sig nu i östra delen av kartogrammet. 



Sammanfatta vi det föregående, kunna vi säga, att karto- 

 grammen väl ej givit oss bestämda predilektionsvägar, så 

 att t. ex. Englands maxima under en följande vakt uppen- 

 barade sig å distinkta gebit av kontinenten — de rhenländsk- 

 westfaliska maximalfläckarna äro dock ej fria från misstan- 

 kar i detta hänseende — men att å andra sidan bilderna 

 otvetydigt ådagalagt eftermiddagsregnens spontant konti- 

 nentala genesis, medan nattregnen i större mått kunna till- 

 skrivas maritim härkomst. 



Frågan om regnens härkomst har på senaste tid fått 

 aktualitet ^*). Jag vill icke här inlåta mig på referat av de 



'*) Se Ho men, Th., Våra skogar och vår vattenhushållning, Hel- 

 singfors 1917, s. 61—78. 



