2 Kcorl F. Lindman. (LX 



en 50 cm vid sfärisk konkavspegel. Mikrofonen, som tjänst- 

 gjorde såsom mottagningsapparat, uppställdes likaså i bränn- 

 punkten (B) av en annan likadan spegel, varvid dess ljud- 

 uppfångande tratt var vänd mot spegeln. Den reflekte- 

 rande plana skivan (R) uppställdes i vertikal ställning så, 

 att de båda konkavspeglarnas axlar träffade skivan R:s mitt, 

 bildande därvid lika stora vinklar med skivan. En mellan 

 konkavspeglarna placerad stor zinkplåt Z avskärmade på 

 ett tillfredsställande sätt den direkta verkan av ljudvågorna. 

 Utslaget hos den med mikrofonen förbundna galvanometern 

 var nämligen, då apparaterna voro lämpligt uppställda och 

 infalls- resp. reflexionsvinkeln icke var alltför stor, i från- 

 varo av spegeln R endast omkring 3 % av det i närvaro av 

 reflexionsspegeln erhållna utslaget. Vid de med glasskivan 

 utförda försöken tjänade ömsom den med sandskiktet över- 

 dragna sidan och ömsom den blanka sidan såsom reflekte- 

 rande yta 1). De upprepade gånger utförda försöken, vid 

 vilka infalls- och reflexionsvinklarna voro antingen 30° eller 

 60°, gåvo samstämmigt till resultat, -att någon skillnad mel- 

 lan de båda ytornas reflexionsförmåga icke var märkbar 

 eller att, om en sådan överhuvudtaget förefanns, det från 

 sandskiktet reflekterade ljudet i varje fall icke var mera än 

 högst ett par procent svagare än det från den blanka glas- 

 3^tan reflekterade. 



Teoretiskt har ljudets reflexion från ojämna eller skrov- 

 liga ytor undersökts av lord Rayleigh^). Han kom- 

 mer därvid till den slutsatsen, att om den reflekterande 

 ytan är ogenomtränghg för ljudet och de genom ojämnhe- 

 terna alstrade sekundära ljudvågornas period är mindre 

 än de infallande vågornas halva period, är den regelbundna 

 reflexionen total vid varje infallsvinkel (några reflexions- 



*) Ehuru, såsom av ett senare anfört försök skall framgå, den endast 

 ned- och upptill fastgjorda glasskivan genom inverkan av ljudet själv för- 

 sattes i svaga sekundära svängningar, voro de härigenom eventuellt alstrade 

 störingarna lika stora, vare sig den ena eller den andra sidan av skivan 

 tjänstgjorde såsom reflexionsyta, och inverkade följaktligen icke på försöks- 

 resultatet. 



2) Theory of Sound (2:dra uppl.); II, p. 89—96; 1896. 



