A N:o 8) Försök rörande ljudets reflexion och absorption. 3 



spektra av högre ordning än den nollte kunna då icke före- 

 komma). En extremt skrovlig yta bör därför, säger han, 

 under nämnda villkor reflektera ljud av vanlig tonhöjd Hka 

 väl som om den vore teoretiskt jämn. På elementär väg kan 

 även utan svårighet påvisas i), att ojämnheterna hos en re- 

 flekterande yta icke hava någon märkbar inverkan på re- 

 flexionen, ifall produkten av upphöjningarnas dubbla höjd 

 och cosinus för infallsvinkeln är en liten bråkdel av våg- 

 längden. Då denna och upphöjningarna äro av given storlek, 

 är alltså det sistnämnda villkoret så mycket bättre uppfyllt, 

 ju större infallsvinkeln är. Vid min tidigare nämnda under- 

 sökning angående ljudets ledning genom rör och genom 

 vissa andra försök har jag konstaterat, att en glasvägg av 

 2 mm:s tjocklek genomsläpper en så ringa bråkdel av en på 

 densamma fallande ljudvågrörelse, att denna i många fall 

 kan försummas (detta förutsätter dock, såsom senare när- 

 mare skall förklaras, att väggen icke själv försättes i märk- 

 bara transversalla svängningar). Emedan ojämnheterna hos 

 det på den ovannämnda glasskivans ena sida befintliga 

 s and-linoljeskiktet voro försvinnande små i förhållande till 

 ljudets våglängd (ringklockans huvudton motsvarades av en 

 våglängd i luft av c:a 30 cm), återstår såsom enda möjlig- 

 het för en förminskad reflexion att sandskiktet skulle ut- 

 övat en märkbar absorption. Av det tidigare nämnda för- 

 söksresultatet framgår, att någon sådan knappast eller åt- 

 minstone i endast mycket ringa grad förekom, vilket även 

 är förklarligt på grund av skiktets ytterst ringa tjocklek. 



Mitt tidigare antagande, att den dåliga ljudledningsför- 

 mågan hos ett med ett tunnt sandskikt invändigt beklätt 

 glasrör skulle betingas av en genom sandskiktets korniga 

 struktur alstrad minskning i rörväggarnas reflexionsförmåga, 

 måste tydligen uppgivas. Förmodligen står orsaken till den 

 ifrågavarande verkan i främsta rummet att söka i den genom 

 sandkornen alstrade högst väsentliga förstoringen av den 

 inre rörväg^ens yta, vilken förstoring icke beledsagades av 

 någon samtidig ökning — utan fastmer en viss minskning 



^) Se t. ex. R. W. W o o d, Physical optics (2:dra uppl.), p. 42; 1911. 



