4 Karl F. Lindman. (LX 



— av rörvidden. Såsom Kirchhoff^) teoretiskt visat, 

 beror den försvagning, som ljudet undergår vid sin fort- 

 plantning genom luften i cylindriska rör, delvis på ett värme- 

 utbyte mellan den i röret befintliga gasen och den omslu- 

 tande rörväggen. Ett överdragande av ett glasrörs inre 

 vägg med ett kornigt sandskikt har därför förmodligen samma 

 verkan som en betydlig förlängning av röret (den genom 

 sandskiktet alstrade minskningen av rörvidden var vid mitt 

 försök så pass ringa, att den icke på långt när kunde förklara 

 hela den observerade försämringen av rörets ljudlednings- 

 förmåga). 



Beträffande den av Regnault iakttagna inverkan 

 av rappningen på väggarna av de underjordiska gallerier, 

 som han undersökt i avseende å deras ljudledningsförmåga, 

 till vilken iakttagelse jag hänvisade i min ovan citerade upp- 

 sats, torde denna verkan, enUgt vad jag nu kan inse, åtmin- 

 stone delvis hava betingats därav, att rappningen så a+t 

 säga tilltäppte de i väggarna med all sannolikhet förut 

 talrikt förekommande »kryphålen»' för. ljudet, varigenom 

 väggarnas Ijudabsorberande verkan till stor del upphävdes. 



2. Vid en ökning av det på en glasskiva strödda sand- 

 skiktets tjocklek kan man vänta sig en minskning av det 

 reflekterade ljudets intensitet. De i sanden förekommande 

 tallösa porerna böra nämligen enligt lord R a y 1 e i g h's 

 teoretiska betraktelser utöva eri ganska betydlig absorption 

 på ljudet — förutsatt, att sandskiktet icke är alltför, tunnt. 

 »It is probable», säger han (1. c, pg. 328) »that porous walls 

 give a diminished reflexion, so that within a bilding so boun- 

 ded resonance is less prolonged than if the walls were formed 

 of continuous matter». Vid mina försök angående denna 

 sak begagnade jag mig av en plan glasskiva av storleken 

 105 cm X 85 cm (dess tjocklek var 2,3 mm), som var anbragt 

 i vågrätt läge och över vilken ströddes fin och torr sand av 

 samma slag som den förut använda (finaste havssand). Eme- 

 dan glasskivan vilade på fast underlag (lådor), torde några 

 transversalsvängningar hos densamma knappast hava gjort 



>) Pogg. Ann. 134, p. 177; 1868. 



