16 Karl F. Lindman. (LX 



X = 1 cm, och om vi beteckna denna kvantitet med |, hava 

 vi för den finare sanden ^ = c:a 1500 och för den grövre 

 i; = 34 (värdet | = oo motsvarar det fall, att ett 1 cm tjockt 

 skikt av ämnet icke alls genomsläpper något ljud). 



De med metallfilspånen anställda observationerna äro 

 visserligen icke lika fullständiga som de föregående, men 

 tillåta dock att draga några orienterande slutsatser. Fil- 

 spånen, som framställts med tillhjälp av en och samma fil, 

 voro till såväl storlek som form mycket ojämna. Deras me- 

 delgrovlek var något mindre än de grövre sandkornens 

 (i genomsnitt icke fullt 0,5 mm). På grund av spånens oregel- 

 bundna form torde dock filspånslagren hava varit ungefär 

 lika porösa som den grövre sanden, varför överensstämmelsen 

 mellan de värden på k, som framgått av försöken med de 

 2 mm tjocka filspånskikten (för Cu k = 3,7 och för Fe k = 

 3,4), och det för den grövre sanden erhållna (3,56), synes 

 förklarlig enbart såsom en följd av den ungefär lika stora 

 porositeten. Värdet på k för kopparfilspånen är visserligen 

 i någon mån större än det för järnfilspånen, men skillna- 

 den mellan dessa värden är dock icke större, än att den kan 

 anses falla inom felgränserna. De undersökta ämnenas olika 

 specifika natur (speciellt deras värmeledningsförmåga) synes 

 sålunda icke märkbart hava inverkat på ljudförsvagningen. 

 Detta bestyrkes även i viss grad därigenom, att de värden 

 på k, som erhållits av försöken med de 1 mm tjocka metall- 

 spånsskikten, äro lika för koppar och järn. Orsaken till att 

 de sistnämnda värdena äro något mindre än den av försöken 

 med dubbelt så tjocka skikt erhållna står sannolikt att 

 söka däri, att det understa filspånskiktet, som bildade en 

 väsentlig beståndsdel av de 1 mm tjocka lagren, på grund 

 av filspånens oregelbundna form genom inverkan av metall- 

 trådsnätet antagligen hade en mera porös struktur än de 

 högre upp belägna skikten (sandkornen, som voro mer eller 

 mindre avrundade, täckte vida bättre hålen i nätet, än vad 

 fallet kunde vara med järnfilspånen; någon av metalltrå- 

 darna förorsakad »portilltäppning» kan knappast hava före- 

 kommit hos filspånskikten). En noggrannare undersökning 

 skulle kräva, att man i stället för filspån skulle använda små 



