24 Karl F. Lindman. (LX 



den ifrågavarande verkan härrörde enbart av kolpartik- 

 larna i röken eller möjligen även var beroende av den fukt, 

 som häftade vid dessa, gjorde jag några försök med möjli- 

 gast torr rök. Sedan röret fyllts med luft, som torkats i sva- 

 velsyra och klorkalcium, infördes hastigt en genom en kork 

 stucken brinnande cigarett i rörmynningen, varefter torr 

 luft drevs genom den brinnande cigaretten i röret, varvid 

 detta åter fylldes med rök. Ljuddämpningen var även nu 

 mycket stark, men dock icke fullt så stor som vid det förra 

 försöket. Vid de tre försök av detta slag, som jag utförde, 

 gick galvanometerutslaget ned till c: a 30 skaldelar (från 80), 

 men knappast därunder. Vid en upprepning av det först 

 beskrivna försöket, varvid gummislangen, genom vilken 

 röken blåstes i röret, invändigt fuktats med vatten, erhöll 

 jag däremot ett minimi utslag av 10 skaldelar. Ehuru rök- 

 mängden vid de olika försöken sannolikt icke var precis lika 

 stor och röken i den fuktiga luften måhända icke heller satte 

 sig med samma hastighet som i den torra, erhöll jag dock 

 det intrycket, att den fuktiga röken dämpade ljudet i nå- 

 gon mån starkare än den torra (för ett definitivt besvarande 

 av denna fråga skulle fortsatta och noggrannare försök vara 

 av nöden). Sanddamm, som erhölls genom ätt skaka fin 

 sand genom röret, hade icke någon märkbar ljuddämpande 

 verkan. Man kan tänka sig, synes det mig, att de (även spe-7 

 cifikt) mycket lätta rökflingorna försättas i rörelse genom de 

 mot dem stötande luftmolekylernas svängningar och därvid 

 genom sitt tröghetsmotstånd motverka dessa. Om — utom 

 en ringa mängd olja — även fukt häftar vid dem, är deras 

 massa och följaktligen även motstånd större. Möjligt är 

 dock även, att den stora porositet, som utmärker kolet (spe- 

 ciellt såsom nyss glödgat) i viss mån förorsakade den obser- 

 verade företeelsen (jmf. härmed den ovan konstaterade utom- 

 ordentligt starka Ijuddämpningsförmågan hos kolpulver). 

 Vad åter stoftpartiklarna i sanddammet beträffar, äro dessa 

 åtminstone specifikt vida tyngre än rökpartiklarna och 

 dessutom icke porösa. Sannolikt voro de icke heller lika 

 tätt anhopade som rökpartiklarna. Emedan luften i större 

 städer och deras närhet vanligen är om dagarna starkt be- 



