8 Harald Lunelund. (LX 



För bestämning av s gjordes vanligen 12 inställningar, 

 3 i varje kvadrant, med det längre röret i det ena strålknip- 

 pet och jämförelseröret i det andra; därefter ombyttes rören, 

 och samma antal avläsningar gjordes. Därigenom elimine- 

 rades möjligen förefintliga olikheter i strålknippenas st^^ka. 

 Inställningarna till höger och vänster gjordes omedelbart 

 efter varandra för att kompensera eventuella förändringar 

 i ljuskällans intensitet. Sistnämnda omständighet är dock 

 av föga betydelse på grund av spektralfotometerns kon- 

 struktion. — I de yttre delarna av spektrum ävensom vid 

 stor absorption gjordes dock ofta 16 avläsningar, alltså 4 

 per kvadrant. Beteckna ai och ^2 de vinklar, om vilka oku- 

 larnicoln vridits ur O-läget vid inställning på lika intensitet 

 till höger, resp. vänster samt d skikttjockleken hos den 

 absorberande vätskan, så är 



^ ^ logtg«i — logtgg, 



Vid mätningarna med spektralfotometern var objektiv- 

 springans bredd 0,2 mm; okularspringans c: a 0,5 mm. Mot 

 den förra svarade vid 500 fiii. en halv linjeutbredning om 

 0,7 fjjLL, vid 660 jU.^ åter av 2,1 M,//. Det av okularspringan ut- 

 gripna spektralområdet var resp. 4 och 12 jnfj,. 



Mätningarna gjordes vid en temperatur av c:a 18° C. 



Innan de spektralfotometriska mätningarna vidtogo, före- 

 togs en ny bestämning av motsvarigheten mellan mikro- 

 metervarven å spektralfotometern och ljusvåglängden. Som 

 ljuskällor användes därvid geisslerrör, vilka drevos med en 

 gnistinduktor av medelstorlek. Geisslerrören, som levererats 

 av firman H i 1 g e r, anlände under krigstiden till Helsing- 

 fors via Vladivostok. 



Kontrollmätningarna gjordes med ett helium-, ett kvick- 

 silver- och ett vätgasrör. Därvid erhöllos följande resultat, 

 vilka blott föga skilja sig från tidigare funna värden och 

 sålunda ådagalägga, att någon nämnvärd förskjutning av 

 mikrometerskruven under en längre tid icke egt rum. (De 



