10 Harald Lunelund. (LX 



Överens, men för olika portioner destillerat vatten visade 

 sig, såsom av vidstående tabell framgår, rätt stora differen- 

 ser i värdena för a. I tabellen angiver den första kolonnen 

 våglängden för ljuset i fjfn, den andra, tredje, fjärde och femte 

 extinktionskoefficienterna för fyra olika partier destillerat 

 vatten. 



Samtliga här nedan undersökta preparat ha levererats 

 av Actien-Gesellschaft fiir Anilinfabrication i Berlin, Photo- 

 graphische Abteilung. 



3. Experimentella undersökningar. 



a). Aurantia extra M. P.. 



Aurantia är ammoniumsaltet av hexanitrodifenylamin. 

 Det av mig undersökta preparatet, märkt Aurantia extra 

 M. P., bestod av små rödbruna/ st3'^cken med kristallinisk 

 struktur. Substansen var jämförelsevis ^vårlöslig i vatten, 

 ty då till 1000 ccm destillerat vatten tillsattes 1 g Aurantia, 

 löste sig trots noggrann omskakning ej allt, utan en ringa 

 återstod erhölls. Denna, som avfiltrerades, torkades i tork- 

 skåp och uppvägdes, befanns utgöra 35 mg eller c: a 4 % 

 av hela mängden. 



Den filtrerade lösningen (n:o 1) hade en djupröd färg 

 och absorberade starkt den gula, gröna, blåa och violetta 

 delen av spektrum från c:a 580 ufi. För närmare undersök- 

 ning av absorptionen bereddes ännu två andra Aurantia- 

 lösningar, vilkas koncentrationer voro 1/10 resp. 1/100 av 

 den förras. Icke heller hos dem kunde inom det betraktade 

 spektralområdet något absorptionsmaximum påvisas. Men 

 då som av vidstående kurvor för extinktionskoefficienten 

 framgår, värdet för c stiger, då våglängden minskas, bör 

 maximum av absorption sökas inom spektrums violetta eller 

 ultravioletta del, där König-Marten s-fotometern ej 

 alls eller blott med svårighet kan användas. I själva verket 



