16 



Harald Lunelund. 



(LX 



'korr 



0^ 



0,^ 



0,3 



0,2 



Oj 



150 



500 



330 600 



Fig. 5. 



650 700[iii 



Vid undersökning med gitter blev max. för abs. ej så 

 tydligt, att det med säkerhet kunde bestämmas. B uss^) anger 

 435 och 385 ^u. 



Tillsats av svavelsyra, klorvätesyra och salpetersyra 

 ävensom ammoniak åstadkom ingen synbar färgförändring, 

 varför kvantitativa mätningar ined sura eller basiska Naph- 

 tollösningar ej gjordes. 



Eosin gelbl M.P. 



Eosin utgör i likhet med Erythrosin, som behandlas å 

 sid. 19, ett derivat av Resorcin. Det vanhga Eosinet är tetra- 



') o. Buss, ibid. För en närmare översikt av litteraturen rörande 

 här undersökta ämnen hänvisas till K a y s e r's Spectroskopie III och en 

 sammanställning av Bal y och Stewart i Bep. Brit. Ass. för är 1916. 



