26 



Harald Lunelund. 



(LX 



Överensstämmelsen mellan de experimentellt funna och 

 de enligt B e e rs lag beräknade värdena är i allmänhet god. 

 Ett undantag utgör t2 för X— 687 jllu, som är relativt allt- 

 för litet. Emellertid stiger kurvan för extinktionskoefficien- 

 terna raskt i omgivningen av 687 ij,a, vilket i någon mån för- 

 svårar mätningarna. 



Av kurvan framgår, att absorptionsmaximum ligger vid 

 540,5 jLijLi. Samma värde erhölls med spektroskop. Vid spekt- 

 roskopisk undersökning utgjorde gränserna för absorptionen: . 



Lösning n:o 2. 9,2 mm absorberande skikt: Band 673 — 575 fnii 

 49 » » » » 690—536 »' 



Lösning n:o 3. 9,2 » » ^ » 655 — 624 » 



40 » » t> » 662— 603 » 



På grund av sin praktiska betydelse har färgämnet indigo 

 blivit jämförelsevis ofta undersökt med avseende å Ijus- 

 absorptionen (jmfr, t. ex. K av ser, Spectroscopie III, p. 

 518). Enligt V o g e n) visar indigoånga ett bredt absorp- 



1) H. W. Vogel, Ber. chem. Ges. 9. p. 588—590 (1876), 11. p. 913— 

 920, 1363—1371 (1878), Berl. Ber.1878. p. 409—431, Praktische Specktral- 



analvse 



Berlin 1889. 



