4 Karl F. Lindman. i (FX 
hänförde sig till dilatationen vinkelrätt mot kristallografiska 
huvudaxeln, starkt avvek från det av Fizeau enligt en 
noggrannare metod funna motsvarande värdet. Voigt 
hade därför numera föranstaltat en undersökning av den 
av honom tidigare i annat avseende undersökta turmalin- 
kristallens termiska dilatation, vilken utförts av P ulfrich 
och Kellner i Jena med användning av de hjälpmedel, 
Zeiss optiska verkstad därstädes erbjödo, och givit till 
resultat värden, vilka väsentligt avveko från de av Pf aff 
erhållna. 
Enligt vad V oöigt påvisade i sin nya avhandling, är 
det för besvarandet av frågan om den sanna pyroelektricite- 
tens existens hos turmalin icke nödigt att känna det absoluta 
värdet på dess pyroelektricitetskonstant, ity att redan känne- 
domen om förhållandet mellan denna och en av de piezo- 
elektriska modulerna för sådant ändamål är tillfyllest. Det 
ifrågavarande spörsmålet går enligt V oi gt ut på en under- 
sökning av värdet på kvantiteten 4, definierad genom lik- 
heten 
J=V— 
(S11F S12)03 — 251301 + ($3301 — $1303)2031/833 
i Saa(S11F 512) — 2518” 
i vilken kvantiteterna s,, (h = 1, 2, 3; k = 1, 2, 3) beteckna 
elasticitetsmoduler, da, och dgz tvenne piezoelektriska modu- 
ler, a, och as de termiska dilatationskoefficienterna | mot 
och || med huvudaxeln, u en mot ds3g och v en mot modulen 
för den totala pyroelektriska verkan proportionell kvantitet. 
Allt efter som A skiljer sig från noll eller är lika därmed, före- 
finnes sann pyroelektricitet eller icke. I förra fallet anger 
förhållandet 2/, den bråkdel av den totala pyroelektriska 
verkan, som motsvarar den sanna pyroelektriciteten. Värdet 
på det i uttrycket för I ingående förhållandet 93:/5,, be- 
stämdes av Voigt genom nya omsorgsfulla försök, vid 
vilka kristallpreparat av samma ursprung som de av honom 
förut i andra avseenden undersökta kommo till användning. 
De värden på de i formeln för A ingående kvantiteterna, på 
vilka Voigt stöder sin slutliga beräkning av A resp. 4/,, 
