52 Osc. V. Johansson. (LIX 
IE; M. |A. | M. JG Ar [US Ne 
1839 s3| LUfitp sonen 1.24| 3.361 7.541 7.36] 8.24 9.54| 7.34] 7.981 6.231 2.741 1.65 1.78 
: Jordyta .. .|1.24/4.02] 9.41] 9.521/11.33|/16.76/15.34/13.87] 9.97 | 4.15| 1.461 1.57 
Jord 0.4m .1|10210 0.071 0.241 0.25] 0.47| 0.57! 0.53! 0.451 0.311 0.071 0.101 0.10 
f6a—2 p) —3|—- 1 9 1 0 5 1 22 7/—1 1 8 
0.4 m 
l2—10 pl)" 5|/—14|—19|/—15|— 21/— 57/— 58|— 58/7 HENNE 
T883—11., 
6'G--2p ENN Filer 1 VN 
Er 0.3 ml) 0 INRE ee BIE ; i A ; | 
0.01 C2 RING, : 
an 
4 
0-1 —-1 —1 0 
0 
2—10 p 1 1 0 0 1 1 — 1 0 0 0 2 
RR 1 1—1 0 0 
Å jordytan är amplituden såsom vanligt större än i luf- 
ten och uppgår i årsmedeltal till 8.2, i juni till 16?.8. Å 0.4 m:s 
djup är amplituden endast 3 å 4 4, af den på ytan, under 
sommaren circa 07.6. Å 0.8 m:s djup synes den ännu under 
sommaren vara c. 0.705, men å 1.6 m kan den ej mera med 
någon säkerhet konstateras. 
Förhållandet mellan luftens och jordytans amplitud är 
i 24 följande: 
2 
r 
BRRNORRNERED 
| | 
AE FAR RE NOG nan 
En tydlig årlig period förefinnes; i juni är luftens ampli- 
tud knappt hälften af jordytans, i december åtminstone 
skenbart 14 94 större. Troligen är värmekonvektionen orsak 
till jordytans ringa verkan å lufttemperaturen under som- 
maren, i det större luftlager härigenom deltaga i uppvärm- 
ningen. De relativt höga värdena under vintern kunna ju 
åtminstone delvis vara betingade af störingar, ehuru pro- 
centtalens regelrätta ökning till december tyder på att de 
äro ungefär rätta. Såsom förut framhållits är väl inversionen 
en orsak till relativt hög uppvärmning af det tunna luftlagret 
vid jordytan, men att uppvärmningen t. o. m. är mera bety- 
dande än hos jordytan tyder på att luften ej hufvudsakligen 
