AN:0o8) Meteorologiska och geofysiska data för Sodankylä. 85 
än a,, medan på vår och höst a, : a,=4 å 35. Den årliga gån- 
gen af A, och A, visar däremot ej någon öfverensstämmelse 
för de båda elementen. 
Jämför man potentialfallet med temperaturen, finner 
man också vissa likheter, dock ej så stora som för absoluta 
fuktigheten. I årsmedeltal är A, 35” större för temperaturen, 
A, 35” mindre. Under våren liknar gången mest den för 
temperaturen, i det A, differerar 10”, A, endast 2”. Under 
öfriga årstider äro skiljaktligheterna betydande. 
I polarpublikationen (del III s. IV-—V) finnas äfven 
jämförelser mellan luftelektriciteten och temperatur, neder- 
börd, relativ fuktighet och molnighet utförd, hvarur här i 
korthet meddelas följande. Genom att bilda summor af 
potentialfallen skildt för dygnets varma resp. torra och mulna 
och kalla resp. fuktiga och klara timmar erhöllos tal, som 
hade följande förhållande till hvarandra: 
| Vinter | Vår | Sommar Höst | År 
varm : kall. . 1.16 | 2.02 1.00 | 1.03 12 
torr : fuktig . 1.16 2.02 1.00 1.03 1:12 
mulet : klart. 1.15 2.00 0.99 0.83 1.06 
Det direkta beroendet af temperaturen är sålunda svagt 
framträdande, på våren dock mycket tydligt, såsom redan 
ofvan ur de harmoniska konstanterna framgått. Sambandet 
med relativa fuktigheten är exakt lika, med molnigheten 
likaså utom på hösten. 
Negativt potentialfall förekom under första polaråret i 
32, fall och af dessa inträffade 58 24, vid nederbörd, under 
sommaren 83, våren 79, vintern 54, hösten endast 33 96. 
För jämförelse har jag äfven för Helsingfors beräknat 
luftelektricitetens dagliga gång för januari—juli och hela året 
enligt observationer under 5 år (1890, 92—93, 95—96) och 
funnit följande harmoniska konstanter: +) 
1) Vinklarna A äro korrigerade till jämn timme, hvarvid antagits att 
observationerna i genomsnitt skett 12 minuter öfver jämn timme. 
