2 L. W. Öholm. (RA 
kopparn oxideras 1). Därför kan ej heller en cell af den typ 
Mac Intosh?) föreslagit till normal hålla sig konstant. 
Så snart större fordringar måste ställas på en normalcells 
konstans och reproducerbarhet, kunde ej Daniells elementet 
mera fylla sin gamla plats som normalelement. Det är dock 
möjligt att användandet af Zn- resp. Cu-amalgam i stället 
för de rena metallerna skulle leda till en användbar normal, 
ifall åt densamma kunde gifvas en lämplig form. 
I och med införandet af Clark-normalen, zinksulfatele- 
mentet, blef ofvananförda cells ena hälft mycket noggrant 
undersökt mot en kvicksilfverpol (Hg,SO,|Hyg). Härvid 
användes dock zinkamalgam i st. f. ren eller amalgamerad 
zink. Tills vidare har den andra hälften i detta afseende 
endast ytligt behandlats. Mac Intosh 3) har gjort några 
mätningar öfver elementet Cu|CuSO,. aq|/Hg.SO,JHg för att 
undersöka huruvida det skulle egna sig som normal. De af 
honom sammanställda cellerna voro dock ej fyllda med: 
CuSO ,-kristaller och mättad lösning utan använde han 
endast vid hög temperatur mättad CuSO,-lösning. (Se vi- 
dare härom sid. 10—11). Likaså har C oh en”) isamband med 
en undersökning öfver Daniell-elementets termodynamik 
gjort några bestämningar öfver samma element (Kette IV) 
och därjämte under en kortare tid undersökt två celler af 
typen Cu 12 24 amalg. |CuSO |Hg,SO |Hg, där kopparn så- 
lunda var ersatt med 1292, amalgam. De båda senare ele- 
menten lämnade med hvarandra rätt väl öfverensstämmande 
resultat. Vid 15” t. ex. utgjorde spänningen 0,3533 volt med 
en differ. om ?/,, millivolt. Huru dessa celler skulle för- 
hållit sig under en längre tid framgår ej aft mätningarna, 
då de omfattade endast två dygn. 
I det följande skall därför redogöras för några resultat 
1) Z. f. Elektroch. 9, 431 (1903). Phil. Trans. Roy. Soc. 176, 800 (1885). 
2) Journ. phys. chemistry 2, 185 (1898). Proc. Roy. Soc. 62, 117 (1897) 
Se äfven efterföljande mätningar med ren «Cu-pol. sid. 10. 
Ae 
+?) Z. f. phys. Chemie 60, 706 (1907). 
