18 L. W. Öholm. (TI É 
Kurvans form utvisar att spänningens beroende af kon- 
centrationen måste kunna anges genom en exponential- 
funktion. Tillämpa vi härpå den vanliga formeln, som utsä- 
ger att potentialen är proportionell med log. för koncentra- ' 
tionen 
E=a log n+b 
där E är elektromotoriska kraften, n lösningens normalitet 
och a och b konstanter, erhålles följande sammanställning: 
(Utgå vi från cellen I blir b=0,3545. Som medelvärde för a 
erhålles ungef. —0,026; det blir för koncentrerade lösningar 
något mindre, för utspädda åter något större). 
RT ARR Öfverensstämmelsen mellan 
a E ber. | Eobs. Epe "Och Eco, är sålunda als 
mänhet rätt god. De största af- 
1 0,3545 | 0,3545 vikelserna nå ej 0;,26. 
0,5 3623 3620 Betrakta vi cellerna med ut- 
0,25 3701 3692 spädda lösningar ur koncentra- - 
0,1 3805 3798 tionselements synpunkt och till- 
0,05 3883 3884 lämpa härpå den Nernst'ska lik- 
0,025 3961 3960 heten 
0,01 4065 4080 RT & 
0,005 4143 4158 | | BEDRE fö 
0,0025 | 4221 4224 | & Ce 
samt välja c, och c, så att förhållandet är 10 så bör E för 
en tvåvärd elektrolyt vid 20” och oändlig utspädning vara 
ungefär 0,029 volt. Af de experimentella resultaten framgå 
värdena 0,026—-0,028 volt sålunda en mycket god öfverens- 
stämmelse, då vi måste beakta att CuSO, ännu vid 0,025— 
och 0,0025 mol. normala lösningar är långt ifrån fullständigt 
dissocieradt. 
Andra serien mätlningar. 
För att erhålla ett begrepp om dessa elements reprodu- 
cerbarhet och en kontroll på de utförda mätningarna lät 
jag studd. TIivanainen och Kainulainen sammansätta 
och mäta ett antal liknande celler under våren 1916. 
