22 L. W. Öholm. (LIX 
månader. Medelvärdet Es,” blef 0,3797 volt sålunda iden- 
tiskt med motsvarande elements af 1:sta serien. 
Temperaturkoefficienten —0,00031 å 33 volt/grad. 
Cellen :f (Fa Gu SO): 
Spänningen var till en början rätt konstant och mätnings- 
resultaten öfverensstämde i det närmaste med dem för cellen 
V. Sålunda erhölls E3,” =0,3885 volt och en temperatur- 
koefficient —0,00030 volt/grad. Under de två sista vec- 
korna af undersökningstiden sjörk EMK emellertid starkt 
— med 2 millivolt — troligen som följd af någon inre för- 
ändring i elementet. 
Cellen g (/,o-n Cu SO). 
EMK förblef rätt konstant. Till en början uppträdde 
visserligen ett svagt aftagande, som omedelbart följdes af 
motsvarande stigning. Dessa variationer voro dock! rätt 
obetydliga i jämförelse med dem som i allmänhet förefun- 
nos hos cellerna fyllda med utspädda lösningar. Spänningen 
var något högre än hos cellen VI2?). E;,” =0,3980 volt och 
temperaturkoefficienten — 0,00022 volt/grad. 
Jämföras med hvarandra resultaten af den första och 
andra undersökningsserien så framgår det att de i allmänhet 
väl öfverensstämma med hvarandra. 
Hvad först cellerna med utspädda lösningar vidkomma 
återfinna vi hos motsvarande element ej blott ungef. samma 
värden på EMK utan äfven samma temperaturkoeffici- 
enter. Också den senare undersökningsserien visar att 
koefficientens absoluta värde aftager med wutspädningen. 
För inemot 0,001— mol. nörmal lösning torde den blifva 
i det närmaste lika med noll. 
!) Såsom redan anfördes (sid. 15) skadades elementet VI redan kort 
efter sammanställningen, och de därur erhållna värdena äro synbart för små. 
