SFESSUEES INS! SKE SETT TSE 
ICA N:o 15) Några undersökningar öfver kopparsulfatelement. 31 
Denna likhet gäller för Clark-elementet vid 18” G.. 
Formeln visar att det erforderliga vattnet måste tagas 
från den mättade lösningen. Härtill åtgår ett osmotiskt 
arbete som måste afdragas från det tidigare erhållna värdet 
på reaktionens affinitet. Det sagda måste tillämpas på här 
ifrågavarande kopparsulfatelement. Enligt en af Wasastjerna 
utförd mätning innehåller den mättade Cu SO ,-lösningen vid 
20” € 20,82 gr anhydrid på 100 gr vatten och lösningens sp. 
vikt är 1,1934. Häraf beräknas konc. gram-mol. per liter. 
Ur Kohlrausch-Holborns mätningar af ledningsför- 
mågan för olika konc. Cu SO,-lösningar erhålles diss. gra- 
den och ur alla dessa data slutligen ifrågavarande osmo-: 
tiska arbete 
hvilket värde hänför sig till 20?” C. 
Med stöd af tidigare beräknade värde för affiniteten 
vid — 2” samt reaktionens värmetoning vid rumstemperatur 
beräknas reaktionens affinitet vid 20” och erhålles 
Ågg30 = 16560 cal. 
Elementets EMK blir således 
Ago Ag 
Esov = — 46092 = 0,3576 volt. 
Detta värde hänför sig emellertid till ett element med 
kopparpol. Tidigare anfördes att vid 20?” är potentialdiffe- 
rensen mellan Cu och 10 2, Cu-amalgam 0,0047 volt. För här 
ifrågavarande kombinations EMK fås således värdet 
Eog = 0353 volt. 
Såsom af det föregående framgår ledde mina mätningar 
till värdet 
RN 0SJORVOE 
Öfverensstämmelsen är sålunda god. 
