TEPE 
Öfversigt af Finska Vetenskaps-Societetens Förhandlingar. 
Bd. LIX. 1916—1917. Afd. A. N:o 19. 
Om ljudets ledning genom rör 
av 
KaARrRL F. LINDMAN. 
1. Före R egnault föreställde man sig av teoretiska 
skäl, att ljudet fortplantade sig genom luften i cylindriska : 
rör utan märkbar intensitetsförlust. R egnault's omfat- 
tande försök bevisade emellertid, att detta icke var fallet. 
Genom bestämning av de avstånd, på vilka ljudet av ett 
. pistolskott märkbart fortplantade sig genom långa med 
luft fyllda vattenledningsrör av olika vidd, påvisade R e g- 
nault!), att ljudstyrkan avtog med växande avstånd 
från ljudets utgångspunkt och det så mycket hastigare, ju 
mindre rörets diameter var. Längden av det rör, genom 
vilket det vid ena ändan av röret alstrade ljudet förmådde 
fortplanta sig, så att det nätt och jämnt kunde förnimmas 
vid rörets andra ända, var nämligen i det närmaste propor- 
tionell mot rörets diameter (en diameter av 0.1, 0.3 och 1.1 m 
motsvarades av en rörlängd av resp. 1159, 3810 och 9542 m). 
Nägra försök angående ljudstyrkans kvantitativa beroende 
av rörlängden och rörvidden skilt för sig synes Regn ault 
däremot icke hava utfört. Såsom huvudorsak till ljudstyrkans 
avtagande anför han den förlust i »levande kraft», som ljudvå- 
. gen erfar genom att en del därav ständigt meddelas åt rörväg- 
gen och genom denna till den omgivande luften. En annan 
12 En av Regnault själf författad resumé av hans under åren 
1862—566 utförda undersökningar rörande ljudets fortplantning i rör och i 
fria luften ingår såsom bihang till J. Tyndall's bekanta bok om ljudet 
(2:dra uppl.). 
