Nn 
Karl F. Lindman. ; ÖT 
orsak finner han i rörväggens inverkan på den inom röret be- 
fintliga gasen, vars elasticitet därigenom skulle förminskas. 
Neureneuf!) experimenterade med mässingsrör av 
12—18 mm:s vidd och 0.7—1.7 m:s längd och uppmätte därvid 
det avstånd från rörets fria ända, på vilket det genom rö- 
ret gångna medelst ett slagverk alstrade ljudet förmådde på- 
verka en sensitiv låga. Förutsättande att ljudstyrkan avtog 
i samma mån som kvadraten på avståndet från rörets 
ända ökades, kom N euren e uf till det resultat, att för 
ljudets fortplantning genom trånga rör gäller en lag, analog 
med den, som av Poiseuille uppställts för vätskors 
strömning genom kapillarrör, nämligen 
DESERT 
då I betecknar intensiteten hos det från röret utträdande lju- . 
det, I rörets längd, d dess vidd och k är en faktor, som beror 
av det ursprungliga ljudets styrka och eventuellt även av 
rörmaterialet. En variation av rörväggens tjocklek syntes 
icke utöva någon märkbar inverkan. I en tidigare uppsats, 
som handlade om olika gasers ljudledningsförmåga ?) och 
i vilken även Ne ureneuf's nyssnämnda mätningsmetod 
blivit berörd, har jag redan anmärkt, det antagandet att 
ljudstyrkans avtagande med avståndet från röröppningen 
vid NeureneuFf's försök skulle följt den inversa kvad- 
ratlagen, icke är berättigat, såsom jag genom direkta för- 
sök även bekräftat 2). Den av samme forskare för ljudets 
ledning genom rör uppställda formeln synes mig därför 
icke tillförlitlig, och det så mycket mindre, som den icke 
!) N. Neureneuf, Comptes rendus, 95. p. 218; 1882. 
2 K. F. Lindman, Finska Vet. Soc.:s Öfversigt, 58, A. N:o 9, p. 12; 
1915. 
3) I stället för att, såsom den inversa kvadratlagen förutsätter, utbreda 
sig med lika styrka i alla riktningar, fortplanta sig de från ändan av ett 
rör utgående ljudvågorna väsentligt starkare i rörets längdriktning än åt 
sidorna. Tillföljd av reflexioner från väggar, golv etc. uppkomma därjämte 
störingar. 
