Ä A N:o 19) Om ljudets ledning genom rör. | 5 
i vilken m är = en komplex kvantitet m'-+Fim”, vars reella 
del m' motsvarar den i det tidigare anförda exponential- 
uttrycket för amplituden A ingående koefficienten m, och 
h = 27 ni. Vi kunna alltså sätta 
Vr=(1+0V nn 
och erhålla då 
LÅ 
o2V2anu 
SBA 
För intensiteten I av en ljudvåg, som tillryggalagt vägen 
xi ett cylindriskt med luft fyllt rör, erhålla vi sålunda teo- 
retiskt i de båda bär betraktade fallen formlerna 
Sr RO ST ROS PA fd sanler srr A 
då I, betecknar intensiteten vid ljudets inträde i röret och 
koefficienterna m och m"' hava de tidigare angivna värdena. 
Observeras bör, att den ifrågavarande av Helmholtz, 
Kören Not rock lord. R aylerg HH utvecklade teorin 
icke tagen någon hänsyn till den intensitetsförlust, som — 
åtminstone då rörväggen är tunn—uppstår genom ljudets 
fortplantning genom rörväggen till omgivningen. Om man 
antager, att även denna yttre intensitetsförlust ökas i geo- 
metrisk progression, då väglängden x växer i aritmetisk 
progression, har densamma icke någon annan verkan än 
en ökning av värdet på m eller m'". 
3.- Om vi bortse från Neureneufs med teorins 
grundantagande icke överensstämmande försöksresultat, 
vilket av tidigare anförda skäl icke kan tillmätas någon 
beviskraft, hava några andra experiment, som kunde komma 
i fråga vid en prövning av teorin, mig veterligen hittills 
icke blivit utförda än de, som anställdes av Violle och 
Vautier?!?) i Grenoble år 1886. De begagnade därvid 
1) -J. Violle och Th. Vautier, Comptes rendus, 102, p. 103; 1896. 
— Ann. de Chemie et de Phys., 19, p. 306; 1890. 
