SEN a VR 
> AA N:019) Om ljudets ledning genom rör. RENSA 
resp. två likadana rör kommo till användning. För kontrollens 
skull utförde jag dock ännu några försök (serien IIT), vid 
vilka ringklockan ljöd betydligt svagare än vid de föregående. 
- Det 100 cm långa mässingsröret alstrade då, såsom av ta- 
bellen framgår, en försvagning i proportionen 
14 (25.6 +23.2) : 10.6 = 2.30 : 1, varav erhålles « = 0.83, 
vilket värde synnerligen väl överensstämmer med de förut 
funna värdena. 
Såsom slutresultat av samtliga försök fås medelvärdet 
4 — 0.81 + 0.86 + 0.89 + 0.81 + 0.83 = 
0.34 
5 
Vid beräkning av det teoretiska värdet på « bör observe- 
ras, att man på grund av rörets ringa kaliber måste förutsätta, 
att det av rörväggen affekterade luftskiktet upptog en vä- 
sentlig del av rörets tvärsektion, och att man följaktligen 
endast kan vänta sig, att det experimentellt funna värdet 
på « faller mellan de tidigare definierade gränsvärdena 
2 m och 2 m'. För tonen n = 1200 och rörradien r = 4 mm 
erhåller man enligt de förut angivna formlerna 
2 m = 0.53 och 2 m' = 1.18. 
Det observerade värdet ligger sålunda i själva verket mellan de 
beräknade gränsvärdena. 
6. Emedan det värde på absorptionskoefficienten «, 
som erhållits genom försöken med de 8 mm vida rören, ligger 
tämligen mitt emellan de beräknade gränsvärdena (medel- 
värdet av dessa, nämligen 0.87, överensstämmer mycket nära 
med det observerade medelvärdet 0.84), var det av intresse 
att undersöka, huruvida i enlighet med teorins fordran en 
förskjutning av värdet på nämnda koefficient emot det ena 
eller det andra gränsvärdet äger rum vid försök med rör av 
något annan kaliber än den nyssnämnda. Resultatet av 
de försök, som jag för sådant ändamål utförde med tvenne 
