4 Harald Lunelund. . (LIX 
Vid de spektroskopiska mätningarna användes två olika 
starkt dispergerande spektroskop för direkt seende från 
Heele i Berlin, som ljuskälla en nernstlampa om c:a 
400 normalljus, placerad på 0,6 m avstånd från spektro- 
skopet. 
De ämnen, vilkas lösningar här nedan undersökts, äro 
till antalet fyra, nämligen: Brilliant Safranin, märkt G M. P., 
Tartrazin M. P., Krystall Ponceau 6R M. P. och Rose 
Bengale M. P., samtliga från Actien-Gesellschaft fär Anilin- 
fabrication i Berlin. Utförligast ha safraninlösningarnas 
absorptionsförhållanden studerats, speciellt vid tillsats av 
svavelsyra. Däremot ha de övriga ämnena fotometrerats 
blott i vattenlösning, varvid dock flere olika koncentrationer 
kommit till användning. Därigenom har en prövning av den 
Beerska lagen möjliggjorts. A. Beer fann år 1852 att för 
enhetliga lösningar den s. k. extinktionskoefficienten & (jmfr. 
sid. 5) är proportionell mot koncentrationen, således 
E-AG 
A, den s. k. molekylära extinktionskoefficienten, är således 
oberoende av koncentrationen. Lagen gäller ej för lösningar, 
i vilka vid utspädning hydrolys eller dissociation inträder 
eller molekylarkomplexerna sönderfalla. Avvikelser från la- 
gen karakterisera därför en inträdande förändring hos den 
absorberande substansen. 
2. Experimentella undersökningar. 
För spektralfotometerns konstruktion har i korthet 
redogjorts redan i inledningen (sid. 3). Här nedan lämnas 
först en framställning av sättet för mätningarnas utförande 
och värdenas beräkning, varefter resultaten för de skilda 
ämnena anföras. 
Objektivspringans bredd var vid mätningarna c:a 0,2 
mm, okularspringans c:a 0,8 mm, vilket för föreliggande 
undersökning gav tillräckligt rent ljus, utan att ändå i 
högre grad minska intensiteten. För närmare undersökning 
av frågan om inflytandet av springans bredd på renhe- 
