RAA 
A N:o 21) Lösningars ljusabsorption. 5) 
ten i spektrum hänvisas till en uppsats av D:r R. Wit- 
FNS). 
Vid mätningarna insattes lösningarna i absorptionsrör 
av glas, vilkas ändar voro täckta med parallellt ställda plan- 
parallella glasskivor. Rörens längd utgjorde allt efter kon- 
centrationen 5, 12 eller 25 cm. Reflexionen vid glas- och 
vattenytorna kompenserades genom användande av 2 cm 
långa jämförelserör, fyllda med samma vätska. Skikt- 
tjockleken blev således 3, 10 och 23 cm resp. Såsom av D:r 
Witting's kontrollmätningar ?) framgår, överensstämde 
den verkliga rörlängden på 0,1 mm när med den uppgivna. 
Genom jämförelse mellan rören tomma påvisade han li- 
kaså, att skivornas likformighet är för ändamålet fullt 
tillräcklig, i det felet i allmänhet blott med en enhet kom- 
mer att påverka femte decimalen i värdet för extinktions- 
koefficienten. | | 
Såsom Kayser i tredje bandet av sin Spectroscopie 
sS. 12 anmärker, råder ännu mycket godtycke med avseende 
å beteckningarna i fråga om absorptionen. Här nedan använ- 
des enligt Bunsen och Roscoe som mått för absorp- 
tionen den redan tidigare omnämnda extinktionskoefficien- 
ten & definierad genom likheten 
FÖTT 
där J betecknar den infallande, J' den genomgångna ljus- 
mansdennockdskikttjockleken. För, J”="/s0 I1:'är sd=1, 
varav framgår att &€ betecknar inversa värdet till det (i tabel- 
lerna i cm uttryckta) vätskeskikt, genom vars absorption 
det inkomna ljusets styrka minskas till en tiondedel. 
Mätningarna utfördes sålunda, att det långa, sorgfälligt 
påfyllda absorptionsröret placerades först t. ex. till vänster, 
det korta jämförelseröret till höger och 12 avläsningar gjor- 
des, tre för varje kvadrant (utom i de yttre delarna av spekt- 
RR. Witting, Redogörelse avgiven av arbetsutskottet för undersök- 
ning av de finska insjöarnas vatten och plankton. I. Optisk och kemisk 
undersökning av vattenproven från sommaren 1913. Helsingfors 1914, s. 6. 
Ibid. SS: 
