A N:o 21) Lösningars ljusabsorption. id 
svarar 1 mg-molekyl på 1500 cecm vatten. Denna lösning 
var likväl alltför koncentrerad. Då Hartley för spekt- 
roskopiska ändamål rekommenderar såsom lämpliga lös- 
ningar 1 mg-molekyl på 20 cecm vatten, framgår av ovan- 
stående, huru färgstarkt safraninet i själva verket är. 
Den ursprungliga lösningen må betecknas med n:o 1. 
Då denna. var alltför koncentrerad för arbetena med 
spektralfotometern, bereddes av densamma genom utspäd- 
ning med destillerat vatten tvänne nya lösningar n:o 2 och 
Doc: Koncentrationen-:hos. n:0.:2. var t/,4 och hos n:o 3 
Faso av: kone. hos n:o. 1; 
För beräkning av lösningarnas absoluta extinktionskoef- 
ficienter — speciellt för undersökning av den Beerska la- 
gens riktighet — måste lösningsmedlets extinktionskoefficient 
subtraheras från lösningarnas. Det destillerade vattnets 
extinktionskoefficient bestämdes därför såsom medeltal av 
två, för några våglängder t. o. m. av tre serier nära sam- 
manfallande värden. Resultaten framgå av tabellen, i vil- 
ken den första kolumnen anger ljusets våglängd i uu, den 
andra medeltalet av extinktionskoefficienterna e för vatten. 
| Niup | e | Muu g 
445 | 0,00343 603 0,00193 
468 0,00281 652 0,00161 | 
505 0,00183 687 0,00251 
553 0,00138 712 0,00439 | 
Den följande tabellen anger extinktionskoefficienterna för 
safraninlösningarna n:o 2 och n:o 3. Liksom ifråga om vatt- 
net är våglängden angiven i uu. & betecknar den förra 
lösningens, & den senare lösningens extinktionskoefficient. 
& korr. OCH Egon, äro de värden, som erhållits genom subtrak- 
tion av vattnets & från föreg., således de absoluta extink- 
tionskoefficienterna. es, anger slutligen värdet för e3r,,,, be- 
beräknat ur &,,,, under förutsättning av den Beerska la- 
gens giltighet för safraninlösningarna. En god överensstäm- 
melse mellan talen i de två sista kolummerna bevisar så- 
ledes att den Be erska lagen i detta fall gäller. 
