12 Harald Lunelund. (LIDA 
| 
| 
| 
iu | e7 | Eg | EJ E10 
445 | 0,10109 0,06821 | 0,12945 0,15796 
456 | 24 2 FS 0,00246 
468 0,23863 0,08934 0,10559 0,07539 
486 0.30518 0,13037 0,07957 0,05516 
505 0,45240 0,20238 0,07527 0,05243- 
524 2 0,31276 0,13747 0,06425 
547 0,63416 — = 0,07476 
553 AD = 0,21670 2 
559 0,67966 0,56755 Å Få 
572 0,68627 0,67804 0,28308 0,10004 
587 & 0,68338 0,30317 3 
603 0,42805 0,51212 0,27563 0,12460 
620 = 0,31004 Ed 0,13403 
630 0,17368 = = MN 
652 15 = 0,14780 0,12784 
663 0,04982 0,10689 = = 
687 0,02153 0,06884 0,10368 0,11450 
| TA 0,01401 0,04338 0,05728 0,08142 
Även här visar sig tydligt en förskjutning av maximum 
för absorption mot spektrums röda ända med tilltagande 
svavelsyrehalt. För den rödvioletta lösningen ligger max. 
vid 566 uu, för den gröna vid c:a 622. Förskjutningen av 
max. är ej proportionell mot svavelsyrehalten, utan tilltager i 
början raskt, sedan långsammare, därefter åter hastigare. 
Detta framgår tydligt grafiskt, om man avsätter svavelsyre- 
koncentrationerna som abscissor och förskjutningarna av 
max. som ordinator. 
Mätningar med SRÖRLAKG Med spektroskop under- 
söktes Brilliant Safraninets absorptionsspektra såväl i 
vattenlösning som vid tillsats av svavelsyra. Då lösningen 
n:o 1 även för spektroskopiska ändamål var alltför koncen- 
trerad, utspäddes en del av densamma i förhållandet 2/,, 
med destillerat vatten (lösning n:o 11). Dess absorptions- 
spektrum bestämdes vid en skikttjocklek av 9,2, 25, 40 
