14 Harald Lunelund. (CENS" 
I fig. 2 anges för jämförelses skull genom de streckade 
räta linierna läget av det spektroskopiskt funna absorptions- 
bandet vid 9,2 mm och 60 mm skikt. 
Det var svårt att med spektroskop bestämma absorp- 
tionsmaximum. Vid grafisk extrapolation med tillhjälp av 
ovanstående värden erhölls för maximet c:a 517 uu mot 514 
med spektralfotometern. Dock är metoden i fråga rätt 
osäker. | 
Därefter undersöktes förändringarna i absorptionsspekt- 
rum vid tillsats av svavelsyra. Först bereddes' en lösning 
(n:o 12) genom att på 6 delar av n:o 1 taga 1 del konc. sva- 
velsyra (sp. vikt 1,84). Lösningen antog då violett färg. 
Absorptionsbandets läge var då följande: 
10 mm skikt 611—3570 uu 
2050- » 620=EHH55EN 
40 » » BRAHE 
60 » » (FENA 
En blå lösning bereddes genom att till 30 cem av n:o 1 
sätta 20 cem svavelsyra. 
10 mm skikt, band vid 699—686 och 634—533 uu, kontinu- 
erlig abs. från 498 uu. 
40 mm skikt, band vid 10-485; kontinuerlig abs. från 451 uu. 
Som synes, sammansmälte vid större skikttjocklek de 
bägge absorptionsbanden till ett enda. 
För att få den gröna safraninlösningen måste jag till 30 
ccm av n:o 1 sätta 30 cecm konc. svavelsyra. Vätskans färg 
var i genomgående ljus i tjockare skikt (60—30 mm) något 
rödaktig, i tunnare skikt grön. Mätningarna med spektro- 
skopen gåvo följande resultat: 
10 mm skikt, band vid 715—676 och 631—573 up kont. abs. från 472 up 
75 » » » 720—672 oo» 631—562 >» > » » 474 > 
25 » » > > 727—559 > » RANN 171 
40 > » » » —539 » » > 480 » 
VERA Nye r 
