16 Harald Lunelund. (LIX 
konc. svavelsyra, klorvätesyra eller ammoniumhydrat vi- 
sade sig ingen förändring i spektrum. Detsamma var fallet 
i etylalkohollösning. Med spektralfotometer undersöktes 
tre skilda lösningar n:ris 1, 2 och 3. N:o 1 hade den redan an- 
givna konc., n:o 22/5 därav och n:o 3 åter 2/33 av konc. för 
n:o 2. Resultaten framgå av tabellen. Den första kolumnen 
anger som vanligt våglängden, den andra och den tredje 
den absoluta extinktionskoefficienten för lösningarna n:o 1 
och n:o 2. I den fjärde kolumnen finnes & beräknat för den 
andra lösningen ur den första under förutsättning att den 
Beerska lagen gäller för tartrazinets vattenlösningar. Den 
femte kol. ger & för den tredje lösningen och den sjätte det 
ur kol. 4 beräknade värdet på & enligt Beers lag. 
kup Ej korr. €9 korr. €2 ber. | €3 korr. | E3 ber. 
505 CE 0,37300 a | 2 0,04826 
514 SE 0,14257 2 0,01811 0,01860 
524 0,28873 0,05728 0,05775 0,00658 0,00747 
535 0,13835 0,02685 0,02767 0,00324 0,00350 
559 0,07207 0,01486 0,01451 0;00159 0,00194 
603 0,04550 0,00855 0,00919 0,00092 0,00112 
652 0,03258 0,00650 0,00651 0,00122 0.00112 
687 0,02642 0,00445 0,00528 — — 
712 0,02596 0,00561 0,00519 — 0,00073 
Äfven för 'tartrazinets vattenlösningar måste sålunda 
Beers lag anses gälla. 
»Absorptionskurvan» (fig. 5) erbjuder, jämförd med 
motsvarande kurvor för safraninet, mindre av intresse, 
emedan & från och med c:a 500 uu blev alltför stort för att 
med säkerhet kunna bestämmas och kurvan därför ganska 
kort. 
I den vetenskapliga litteraturen har jag ej funnit någon 
notis, rörande tartrazinets absorption. 
