A N:o 7) Redogörelse för astrofotografiska arbeten 1920—21. 5 



slutligt fastställda. Osäkerheten uppskattar jag till ett par 

 procent. 



Antalet Durchmusterungs-stjärnor pa varje av våra 1,008 

 plåtar befinnes i medeltal vara 79. En i nämnda jubileums- 

 publikation ingående likadan sammanställning för B. D. 

 stjärnorna som för de fotografiska visar, att medeltalen per 

 plåt för halvtimmarna i rektascension växla mellan 34 och 

 154, det sista svarande mot 20^ O™. Stället för den största 

 st järnrikedomen sammanfaller således för de fotografiska och 

 B. D. stjärnorna inom zonen. Men medan genomsnittsförhål- 

 landet mellan dessa tal för hela zonen är 3.57, är det här 5.70. 

 Vid de fotografiska stjärnornas maximum i Andromeda är 

 antalet B. D. stjärnor endast 89 och förhållandet 5.52. Vid 

 det i Perseus nå även B. D. stjärnorna ett maximum 125 

 likasom ock förhållandet fotogr. /B. D ett svagt sådant av 3.20. 



Vid minimum invid 12^^ är antalet B. D. stjärnor nära 40 

 och förhållandet knappt 2; antalet stiger sedan långsamt, når 

 tjll 45 vid 10^ och 16^, varvid även förh. stiger, långsammare 

 åt de avtagande, snabbare åt de tilltagande rektascensionerna, 

 ända till de förut nämnda maxima, mellan vilka kurvorna 

 såväl för antalen fotografiska och B. D. stjärnor som för deras 

 förhållande alla uppvisa en buktning neråt. 



Ett inflytande utövar här luftens genomskinlighet, som 

 hos oss vanligen är större om hösten än om våren. Jag har 

 sökt motverka detta vid storleksuppskattningen och sålunda 

 även vid bestämmandet av vilka stjärnor skola tagas med. 

 Gränsen mellan de under vår och höst för fotografering till- 

 gängliga himmelstrakterna går ungefär vid 16*^. Här visar 

 sig ock en stegring i förhållandet foto. /B. D. från 2.89 vid 

 16^^ till 3.64 vid 16'' 30™, som kanske något kan bero härpå. 

 Maximitalen vid 20^^ kunna ock hava gynnats genom den 

 större luftgenomskinligheten på hösten. Så ni}' eket mera 

 påfallande är då det stora antalet fotografiska stjärnor å plå- 

 tarna mellan l'' O™ och 2^^ 30™ vid Andromedaj då dessa för 

 det mesta tagits under de kalla vintermånaderna, som ju i 

 allmänhet icke äro utmärkta av särskilt genomskinlig luft. 

 Här föreligger således säkert en reell skilhiad mellan fotogra- 

 fisk och visuell observation. 



