Franske kemister för sextio år sedan, 



tecknade af F. Wöhler i bref till J. J. Berzelius. 

 Meddelande 



af 



Edv. Hjelt. 



De gulnade bref, hvilkas innehåll vi här taga oss fri- 

 heten offentliggöra, föra oss sextio år tillbaka i tiden. Nå- 

 gon ny belysning rörande tidens vetenskapliga arbete lemna 

 de icke. De utgöra endast ett enkelt kåseri från den ve- 

 tenskapliga ver] den i Paris på 1830-talet. Icke dess mindre 

 förtjena de uppmärksamhet. Såväl berättarens egen per- 

 sonlighet som dens, till hvilken brefven voro riktade, äro 

 egnade att väcka läsarens intresse. De karaktäristiker och 

 omdömen öfver framstående personligheter, hvilka der ingå, 

 hafva härflutit ur alldeles omedelbara intryck. Detta friska, 

 personliga i skildringen gifver värde åt densamma. 



På 1 830-talet hade visserligen den kemins glansperiod i 

 Frankrike, som begynte med Lavoisier och fortfor in i detta 

 århundrade, upphört, men den kastade ännu sitt skimmer 

 öfver tiden. Några af de store mästarene lefde ännu, ehuru 

 de dels till följd af ålder, dels upptagna af politiska värf icke 

 mera verksamt deltogo i det vetenskapliga arbetet. En ge- 

 neration af yngre kemister hade uppstått, bland hvilka några 

 såsom Dumas och Pelouze, förvärfvade sig en framstående 

 plats såsom forskare. Men kemin var icke mera en „science 

 francaise" i samma grad som tillförene. Snart öfverflyglades 

 också Frankrike på detta område af andra nationer. I Tysk- 



