84 



Jämför man dessa resultat med de vid undersöknin- 

 garna öfver laktonbildningshastigheten erhållna, kan man 

 icke undgå att finna öfverensstämmelse. Äfven här visar 

 den osubstituerade syran (bernstenssyra), i analogi med för- 

 hållandet hos ^'-oxysmörsyra och itamalsyra, den minsta be- 

 nägenheten för anhydrisering och inträdandet af radikaler i 

 kolförkedjningen befordrar den inre vattenafspjälkningen. 

 Dock verka de substituerande radikalerna här i detta afse- 

 ende icke lika gynsamt. Men de tvåbasiska syrorna äro 

 icke heller fullt komparabla med de tidigare undersökta oxy- 

 syrorna. Hos dessa befinna sig den eller de substituerande 

 radikalerna vid samma kolatom, som binder den ena (den 

 alkoholiska) hydroxylen, hos de substituerade tvåbasiska sy- 

 rorna åter vid den närmast belägna kolatomen: 



CO,,H 



BCH-CE-CH^ B-CHCm-CO^H 



II I ^ 



OH CO^H CO OH 



alkylitamalsyra alkylbernstenssyra 



Radikalens inflytande måste väl i förra fallet fram- 

 träda mera intensivt än i det senare. 



Hvad åter beträffar de särskilda radikalerna, utöfvar 

 fenyl, i likhet med förhållandet hos itamalsyra, den minsta 

 inverkan och följer derefter i ordningen metyl. Etyl och 

 n-propyl förhålla sig ungefär som metyl, då däremot isopro- 

 pyl och dimetyl utöfva en stark höjning i benägenheten för 

 anhydridbildning. Äfven hos itamalsyra äro dessa substi- 

 tuenter de, hvilka verka starkast, ehuru i detta fall isopro- 

 pyls inflytande är större än dimetyls, hos bernstenssyra 

 åter omvändt. Lättast anhydriseras ftalsyra, i fufl öfver- 

 ensstämmelse med den synnerliga lätthet, hvarmed ftalid- 

 bildningen (ur oxymetylbenzoesyra) eger rum. 



Orsaken till den olika lätthet, hvarmed vattenafspjälk- 

 ningen hos de särskilda syrorna försiggår, måste anses bero 

 på, att afståndet emeflan karboxylerna är olika. Detta oUka 

 afstånd kan betingas dels af en oHka konfiguration hos mole- 



