85 



kylen i riktning åt en fumaroid eller en malenoid anord- 

 ning af atomerna, dels af ett närmande på grund af större 

 eller mindre afvikelser från den regulära tetraéder-konfigura- 

 tionen. Såsom den närmast bestämmande faktorn synes 

 mig dock det förra förhållandet böra anses. Hos den i af- 

 seende å anhydridbildning trögaste syran, bernstensyra, skulle 

 konfigurationen då vara rent (eller i det närmaste rent) fu- 

 maroid, hos ftalsyran åter maleniod (fixerad genom benzol- 

 kärnan). Hos öfriga skulle karboxylerna befinna sig i ställ- 

 ningar liggande emellan dessa lägen. 



Den malenoida konfigurationen i och för sig betingar 

 dock icke omedelbar] vattenafspjälkning utan måste för att 

 denna skall inträda, hvardera karboxylen intaga sådant läge, 

 att hydroxylerna äro riktade mot hvarandra inåt molekylen. 

 Då detta är fallet måste hydroxylerna anses komma hvar- 

 andra så nära i rummet att reaktion inträder. Hos de sy- 

 ror, der detta läge under normala förhållanden är fixeradt, 

 skulle syran således alls icke existera såsom hydrat. Samma 

 för anhydridbildningen erforderliga ställning inträder momen- 

 tant vid högre temperatur tillföljd af atomernas rotation och 

 svängningar äfven hos syror med annan konfiguration. Ju 

 närmare det malenoida läget karboxylerna befinna sig, desto 

 oftare måste, vid upphettning till en viss temperatur, den 

 för anhydridbildning gynsammaste konfigurationen hos mole- 

 kylerna inträda, hvaraf vattenutträde är en omedelbar följd. 

 Alkylerna skulle således betinga en förändring af den fuma- 

 roida komfigurationen i en den malenoida sig mer närmande. 

 Orsaken härtill kunde väl till en del ligga i kolväteradikaler- 

 nas kemiska inflytande, men sannolikt beror förhållandet 

 främst på, att kolväteradikalerna rent mekaniskt tränga 

 karboxylerna närmare hvarandra. Anmärkningsvärdt är 

 isynnerhet den omständighet, att vid den förgrening af 

 kolkärnan som inträder, då väte ersattes af två metyler 

 eller isopropyl, benägenheten för anhydridbildning starkt 

 ökas. Företeelsen är dock alltför komplicerad för att med 

 den ringa kunskap om hithörande förhållanden vi ännu ega 

 kunna förklaras. Bischoffs åsigt, att benägenheten för an- 



