att insekter likasom byta om näringsämnen och liärigenom 

 kunna blifva fruktansvärda skadedjur. Särskildt har detta 

 varit händelsen med åtskilliga sådana, som dit på ett eller 

 annat sätt importerats. 



Då jag senaste sommar på uppdrag af K. Finska Hus- 

 hållningssällskapet besökte trakterna öster och söder om 

 Nikoläistad, i och för undersökning af ängsmaskens ödeläg- 

 gelser, meddelades mig från flere orter i början af juH att 

 mask begynte visa sig äfven på kornåkrarna, hvilka till följd 

 däraf fläckvis börjat gulna. Till en början antog jag det 

 vara möjligt att ängsmasken, hvilkens totala härjningar af 

 några hafrefält jag varit i tillfälle att iakttaga, äfven gått 

 på kornet. Vid min afresa från Kauhajoki den 9:de juh 

 var jag emellertid i tillfälle att flerstädes observera större 

 gula fläckar på åkrarna, ehuru ingen ängsmask förekom i 

 dessa trakter. Då jag därjämte i tidningarna såg uppgifvas 

 att det på kornåkrarna uppträdande skadedjuret, som an- 

 togs vara „någon afart at ängsmasken" var platt och svart, 

 fann jag snart att man här hade att göra med en skade- 

 insekt af helt annan art. För att taga reda på saken be- 

 gaf jag mig därför den ll:te från Östermyra till Storkyrö, 

 där „masken" enligt uppgift på en del ställen skulle före- 

 komma i större mängd. 



På kornländerna funnos här uppkrupna 12 ä 13 mm. 

 långa till skapnaden gråsuggslika, bakåt afsmalnande, på si- 

 dorna utplattade, svarta, glänsande sexbenta larver, hvilka 

 voro ytterst skygga och vid första buller genast släppte sig ned 

 på marken, där de försvunno i jordspringorna. Med någon 

 försiktighet lyckades det dock att erhålla exemplar och dessa 

 bekräftade den förmodan, beskrifningen i tidningarna ingif- 

 vit mig, eller att ofvan nämnda larver tillhörde den så kal- 

 lade brunhåriga asbillen, en till det forna Linnéska skal- 

 baggssläktet Silplia hörande art, hvars nuvarande veten- 

 skapliga namn är Oiceoptoma eller BUtophaga opaca Linn. 



Denna skalbagge tillhör en familj, som typiskt lefver 

 af i förruttnelse öfvergångna animaliska ämnen, hvarom 

 äfven benämningen „asbiUer" vittnar. Under vanliga för- 



