127 



andra arbetare som förfärdigade krigsredskap. Dylika handt- 

 värkare påträffade fienden i det romerska lägret ^). 



I krig anlitades väl äfven de trumpetare och liornister 

 som omtalas ^). Dessa hade dock äfven tillfälle att utöfva 

 sin konst vid de storartade spel, som uppfördes i staden. 



En fördomsfriare uppfattning om arbetets värde tyckes 

 förefinnas hos Appius Glaudius, än hos hans samtida. Han 

 talar om fattige, som med de rikes pengar drifva handel ^): 

 ,, Handelsmännen befara hafvet och tillbyta sig utländska 

 varor." Detta kallar han ett redligt förvärf. Afven omnäm- 

 nes handlande, som följde med krigshären, för att drifva 

 marketenteri i lägret *). 



Grosshandel, så. vidt Dionysius omlalar en sådan, be- 

 drefs blott af staten. Då hungersnöd inträffade utskickade 

 nämligen staten personer för att utomlands uppköpa lifs- 

 förnödenheter. 



Af hithörande berättelser ser man huru långt dessa 

 legater foro. Enligt Dionysii uppgifter skulle Rom på denna 

 tid stått i handelsförbindelse både med inlandet och med 

 städerna vid kusten till höger och vänster om Tiberns myn- 

 ning ^). Särskildt nämnas Etrurien '^), de pontinska fälten '') och 

 Gumä i Campanien ^). En gång importerades t. o. m. från 

 Sicilien 50 tusen sicihska medimner hvete ^). Hirs och spelt ^") 

 voro de andra sädesslag som importerades. 



Likviden skedde i pengar ^^). 



ij 9, 12, 25. 



2) 7, 59. 



') övre TTjV QåXartav nXeövimv xal biaaeL^oiiévcov ras biastovziovs 

 åyoQag räv éfinÖQcov, ovrs äXXrjv égyaaiav ovösuiav ötxaiav ^otovjiévwv 

 Twv stevi]xwv. eig å^avxa yäg ravra tols öeofiévois åcpoQfifjs ovbévaTwv 



tV!7tÖQa)v rä éavrov XQVf^ciTa srQOi]aea&aL 5, 66, 21 f. 



*) 9, 12, 25. 



6) 7, 20, 9 f. 



«) 7, 1, 1 o. 12, 21. 



') 7, 1, 2. 



') 7, 1, 1. 



^) 7, 2'', 17 KVQ&v névre [ivfjiaöss ueÖLjivcov 2txe}uX(5v. 



i'') 7, 12, 22 i(éyxQO'^s Te xat £éag, 



1') iisra. jroAAwi' p^^v^jUäTcov 9, 25, 20. 



