131 



Om man åter vill tillerkänna den servianska författ- 

 ningen någon som hälst betydelse, så låg ju i dess prin- 

 cip, att de mera ägande skulle betala mera till staten än 

 de fattige. Haec omnia in dites a pauperibus inclinata 

 onera! ^) Uppdiktade tyckas oss derför de klagorop vara, 

 hvilka Dionysius låter de fattige upphäfva. De klaga sär- 

 skildt öfver de utbetalningar dem pålades för krigsbehof. 

 Men krigstributen i Rom tyckes vara årsbarn med solden, 

 som första gången kom i fråga år 40G f. Kr. 2) 



Ej häller passa de andra orsaker till fattigdom, som 

 anföras af plebejernes interpreter hos Dionysius, in på den 

 skildrade tiden. Då förda krig varade blott några veckor 

 och patricier ledo under dem säkert lika mycken skada 

 som plebejer •''). Med fog kunde däremot dylika besvär an- 

 föras af småbönderne på tiden för det andra puniska kri- 

 get*). ,, Efter ett dubbelt nederlag vid Trebia och sjön Trasi- 

 menus hade dessa under Fabii diktatur sett sina och sina 

 bundsförvandters åkrar, de assignerade gårdarna vid Uris 

 och Vulturnus ödeläggas, utan ätt kunna hindra det, sett 

 sina ägodelar uppbrännas, medan senatorerne hade sin egen- 



^) Livius I, 43. 



-) Jfr. Schiller Röm. Staatsalt. (i Mullers Handbuch d. klass. Al- 

 tertujnswissenschaft p. 674). 



^) Märkligt är, att Dionysius själf låter patricier framhålla detta 

 t. ex. 6, 22, 10. 



*) K. W. Nitzsch, Die Gracchen u. ihre nächsten Vorgänger. Ber- 

 lin 1847 p. 27 o. 28, hv. stöder sig på Livius. Man jfre dennes fram- 

 ställning om de fattiges klagorop och beteende på tiden för kriget 

 mot Hannibal med ofvan refererade ställen hos D:s: Secundum Siculos 

 Campanosque plebem Romanam perdendam lacerandamque sibi consules 

 sumpsisse. per tot annos tributo exhaustos nihil reliqui praeter terram 

 nudam ac vastam habere. nunc ad militiam parvo aere emendo, nunc 

 remiges imperando. si quid cui argenti aerisve fuerit, stipendio remi- 

 gum et tributis annuis ablatum. se, ut dent quod non habeant, nuUa 

 vi, nullo imperio cogi posse. bona sua venderent, in corpora, quae reli- 

 qua essent, saevirent. ue unde redimantur quidem quicquam superesse. 

 haec non in occulto, sed propalam in foro atque oculis ipsorum consu- 

 lum ingens turba circumfusi fremebant, nec eos sedare consules nunc 

 castigando nunc consolando poterant Liv. 26, 35, 4 — 8. Priusquam pro- 



