133 



Icke häller fans under republikens första decennier 

 tillfälle till occupation af statsjord. Rom gjorde nämligen 

 sina första stora landvinningar genom eröfringen af Veji och 

 genom samniternas kufvande. Från tiden efter andra och 

 särskildt efter tredje samniter-kriget kan man tala om en 

 i större skala bedrifven boskapsskötsel. Ty för denna be- 

 höfdes under sommaren bete i bergstrakter. Till sådana 

 fingo romarne först nu tillgång ^). Senare ökade man åter 

 sina hjordar af orsak att åkerbruket mindre väl bar sig, 

 då spanmål infördes från provinserna. 



Då konkurrensen nedtryckte priset på spanmål, slog 

 man sig också alt mera på träplantering, hvilken odlings- 

 gren således först senare kom till användning. Blott där 

 Dionysius tänker på mindre olivgårdar öfverensstämmer där- 

 för hans beskrifning med hvad kan antas ha varit förhål- 

 landet på den af honom skildrade tiden. 



Liksom man måste tro, att jordegendomen ännu var 

 tämligen jämt fördelad mellan medborgarene '^), tyckes herre 

 och bonde äfven i lika grad hafva deltagit i åkerns bru- 

 kande. Tänkbart ^) är, att Dionysii hit hörande berättelser 

 äro grundade på någon länge i folkets minne fortplantad 

 historisk sång*) eller på någon sannfärdig familjekrönika °). 



^) NitzScli o. a. a. pag. 16 och Voigt o. a. a. p. 254 f. 



^) Därpå tyder den skala, i hvilken jordlotterna kategoriserades 

 enligt den servianska författningen 20, 15, 10, 5, 2. 



^) Voigf, Leges regiae p. 191 n. 416 a anser berättelsen om Cin- 

 cinnatus 10, 17; 24; 25 vara inflickad i traditionen af någon annalist, 

 som velat skymfa optimaterne på sin egen tid. ,,In der Geschichte der 

 Republik wird noch ein neues Mittel verwendet; es wird das Bild der 

 Frugaiität und Arbeitsamkeit des damaligen Adels gezeichnet." 



*) Cato och Varro berätta uttryckligen, att de äldre romarne 

 plägade prisa förfädrens krigiska dåd i sånger, som reciterades vid 

 bordet. På grund af de många poetiska drag, som anträffas hos Li- 

 vius och Dionysius i deras skildringar öfver Coriolani, Cincinnati och 

 Fabiernes lefnadsöden kunna vi anta, att historiska sånger, i hvilka 

 sagda personer beprisats, en gång existerat, och att dessa sånger bilda 

 grunden till den tradition vi finna hos L. o. D. 



°) Gens Furia, Quinctia och Claudia tyckas åter förvarat i sitt 

 hus släktkrönikor. I den äldre traditionen anträffas tydliga spår af 



