134 



Vår författares föreställning om slafvarnas antal och 

 betydelse under republikens tidigaste dagar är däremot ett 

 fantasifoster, alstrad under intrycket af det 2:dra och l:sta 

 förkristliga århundradets historie. 



I andra århundradet började också slafvarna röra på 

 sig och lyssna till de frihetsrop, som höjdes af upprorsma- 

 kare och fiender ^). Också florerade slathandeln först, sedan 

 Delos blifvit dess centralpunkt. Under det femte hade ro- 

 marne ännu icke haft tillfälle att tvinga något nämnvärdt 

 antal krigsfångar i slaftjänst. Det första tillfälle härtill fmgo 

 de vid ödeläggandet af den folkrika staden Veji ^). 



En indelning af sina slafskaror i stads- och lands- 

 familjer kunde godsherrarne icke tänka på, innan de valt 

 staden till varaktig domicil. Detta tyckes ha inträffat först 

 i stadens sjätte århundrade ^) och ingalunda som Dionysius 

 tror i dess tredje. Lusten att pråla med ett stort följe af 

 betjänter och lakejer var äfven af sent ursprung. Sinnet 

 för slaflyx kan blott förklaras bero på den förändring ro- 

 marlynnet undergick genom beröring med kartager, greker 

 och orientaler. 



Genom de fortlöpande utländska och ännu mera ge- 

 nom de medborgerliga krigen under republikens två sista 

 århundraden inorganisarades äfven i romarnes karaktär den 

 hänsynslöshet och brutahtät, som bland annat tog sitt ut- 

 tryck i bestraffande af slafvar och gäldenärer. 



de!T!. Jfr. särskildt för de histor. sång. Nitzsch, K. W., Die Kömische 

 Annalistik von ihren ersten Anfängea bis auf Valerius Antias. Berlin 

 1873 pag. 245 följ. 



') Annalisternes schablonmässiga förfarande belyses bäst genom 

 jfr, af följ. ställen Dionys. 5, 26 o. 53 samt Appian b. c. I, 67 o. 69 

 74 äfvensom Dionys. 10, 14 f. samt App. 58 — 60 och berättels. om 

 Catilinas planer. 



^) Strabo antar att slafekonomin fick sin stora utsträckning efter 

 det 3:dje pun. kriget: stXovaiOi ysvöiXEvoc PojfiaiOL fierä t?)v EagxV' 

 öövos xal RoQiv&ov xaraaxacp-qv oixeiteiaLg éxQävTO noXXaXs 14 p, 668. 



*) M. Voigt, Röm. Privataltertilmer n. Kulturgeschichte i Mullers 

 Handbuch der kl. Alt. p. 810 o. 840. 



