135 



Till grund för den romerska obligationsrätten låg länge 

 den uppfattningen, att en protesterande låntagare borde lik- 

 ställas med en brottsling. Ända till tredje århundradet blef 

 den sakfällde tilldömd långifvaren och af denne tagen i fängs- 

 ligt förvar ^ En sentida förebild torde altså legat till grund 

 för Dionysii föreställning om de bojor, som under republi- 

 kens början skulle rasslat på de fattiges händer och fötter. 



Men mot slafvarne öfvades i de enkla fornromerska 

 hemmen helt visst icke någon sträng behandling. Den ide- 

 liga samvaron mellan herre och träl utesluter en sådan. 

 Några skäl till uppstudsighet från slafvarnes sida funnos 

 därför icke under den patriarkaliska tiden för hemlifvet i 

 Rom. Som parallel till Dionysii uppfattning om massafrätt- 

 ning af slafvar erinre man sig, att efter de upproriske slaf- 

 varnes kufvande på Sicilien år 132 f. Kr. 20 tusen af dem 

 korsfästes. 



En annan sedlig förvillelse som blott kunnat slå rot 

 och finna näring i förhållanden, sådana som de, hvilka ge- 

 staltade sig i Rom efter kriget mot Kannibal och i Östern, 

 var slöseriet. Vi" återkomma nedanföre till detta. 



Den materialism, som med rikdomen inträngde i Rom, 

 yttrade sig å andra sidan i öfverskattande af dess värde. 

 Detta ledde till girighet. Upplysande i detta afseende äro 

 närmast de författare som skildra Gracchernes och Sullas 

 tid. Af Sallustius ^) och Plutarchus ^') erfara vi att på nyss 



^) Livius (i sin berättelse om 2:dra pun. kriget) talar om dem, qui 

 pecuniae iudicati in vinculis essent, och Catilinas anhängare säger : Nec 

 cuiquam nostrum licuit amisso patrimonio liberum corpus habere, tanta 

 saevitia foeneratorum atque praetoris fuit. Möjligt är dock, att an- 

 vändning af operae serviles och bojor förbjöds redan genom lex Poe- 

 telia af år 326 f. Kr. Jfr. Madvig, den Romerske Stats Forfatning og 

 Förvaltning. Kjabenhavn 1882, II, p. 159. 



^) bell. Catilin. 10, 3; 11, 3; 12, 2 Dionysii skildring på pen- 

 ningkrisen i Rom stämmer äfven i enskildheter öfverens med senare 

 författares berättelser om gäldenärers och långifvares ömsesidiga för- 

 hållande på tiden efter bnndsförvandtskriget (år 89 f. Kr.) App. b. c. 

 1, 54. Jfr. Neumann o. a. a. pag. 504 f. Troligt är att de fattige då 

 och under tiden för medborgaroroligheterna på Sullas tid högt klagade 



