136 



sagde tid just dessa fel tillvitas förnäme penningfurstar och 

 occupatorer af statsjord. Dionysius och hans oratorer göra 

 likartade beskyllningar mot de fingerade kapital- och jord- 

 ägarene från repubhkens första decennier. Här föreligger 

 åter en tydlig anakronism. Det omtalade ogräset — girig- 

 heten ^) — liksom dess rot — rikedomen — saknades, då 

 republiken ännu var ung. 



Vår auktor anger yttermera enskilda personers och 

 familjers ekonomiska ställning och förhållande till tidens 

 sociala frågor. Sannolikt är, att berättelsen om släkterna 

 Postumias, Sempronias och Cloelias rikdom på jord är hop- 

 spunnen af någon annalist, som haft ondt öga till några 

 samtida medlemmar af dessa familjer. 



Valerii Antias' finger skönj es synbarligen i teckningen 

 af de många valeriske folkvänner, som under femte århun- 

 dradet före Kristus skulle yrkat på skuldafskrifning. Vale- 

 rius Antias lefde på Sullas tid och kände väl sin frän de 

 Lucius, genom hvars försorg tre fjärdedelar af alla skulder 

 strökos den stora hopen till behaga). Sat sapienti! 



öfver samma orsaker till skuldsättning och armod, som — enligt Livii 

 framställning — under 2;dra puniska kriget och — enligt D:s förme- 

 nande — redan före utvandringen till det heliga bärget. Jag förbiser 

 icke den omständigheten, att under penningbristen år 89 och senare 

 många nobiles voro bland de protesterande gäldenärerne, men tror icke 

 förty, att upphofsmannen till den berättelse vi läsa hos D:s hemtat 

 motiveringen af skuldsättningen från sin egen tid. Jfr. hvad i det följ. 

 säges om Luc. Valerii lex de aere alieno af år 06 f. Kr. Berättelserna 

 åter om de många fallen af hungersnöd under republikens första tid 

 kunde ha sin kärna i någon notis i pontifikalfasterna, men författaren 

 har helt visst själf gissat sig till hungersnödens orsaker. Han har 

 tagit samma faktorer med i beräkningen som t. ex. Appianus, då han 

 talar om hungersnöden i Rom under tiden för fristatens undergång, 

 bell. civ. I, 69; 5, 67 o. 18. 



3) Tib. Gracch. c. 9. 



^} Pa samma mark som girigheten frodades öfvermodet: Igitur ex 

 divitiis iuventutem luxuria atque avaritia cum superbia invasere. Sall. 

 bell. Cat. 12. 



2) Vell. Pat. 2, 23 o. Sallust. Cat. 33. Jfr. Nitzsch, Die röm. An- 

 nal. p. 172. Utom lex Valeria de aere alieno af år 86 förtjänar Sullas 



