Finska Vetenskaps-Societetens årshögtid 

 den 29 April 1893. 



I. 



Ordföranden hr E. Hjelt inledde sammankomsten med 

 följande ord: 



Högtärade församling! 



Finska Vet. Soc, till hvars årshögtid jag har äran helsa 

 de närvarande välkomna, afslutar i dag sitt 55 verksam- 

 hetsår. I den enskilda menniskans lif utgöra 55 år en lång 

 tid. Vid denna ålder kunna väl hennes krafter och arbets- 

 förmåga ännu vara stora nog, men hon har dock sin bästa 

 tid bakom sig. Men för en association med den vetenskap- 

 iga forskningens främjande till mål är denna ålder icke hög. 

 Ett sådant samfund, der en ung generation alltid finnes till 

 hands för att fylla luckorna i de gamlas led, har en obe- 

 gränsad framtid och der behöfva ålderdomens symptom i 

 form af ett tillbakagående i arbetskraft och arbetsresultat 

 icke med naturnödvändighet framträda. Tvärtom kan man 

 under normala förhållanden vänta en fortskridande utveck- 

 ling. Visar sig emellertid icke en sådan, inträder stillastå- 

 ende eller tillbakagående, måste den bero på antingen att 

 associations-organismen lider af något fel eller att yttre för- 

 hållanden ogynsamt influera på dess verksamhet. 



Det kunde ega intresse att undersöka, huruvida Finska 

 Vet. Soc. visat sådan lifskraft och utveckling man hos denna 

 institution kunde vänta, men frågan är alltför omfattande 

 för att vid ett tillfälle som detta kunna upptagas till annan 

 än helt ytlig pröfning. Den är icke heller lätt att samvets- 

 grant besvara. Man har svårt att finna måttstocken för ett 

 rätt bedömande af ett lärdt samfunds verksamhet och resul- 



