201 



företeelser äro i astronomin just de öfvervägande vanligaste. 

 Till denna klass af fenomen höra stjärnornas fortskridande 

 i rymden och på himmelssfåren genom deras egenrörelse 

 och i dubbelstjärnorna de två himlakropparnas kretsande 

 kring hvarandra. Känner man massor af sådan egenrörel- 

 ser, kan man studera deras lagbundenhet, undersöka huru- 

 vida en del stjärnor i samma trakt hafva likartad rörelse 

 och derigenom böra anses höra till ett och samma stjärn- 

 system samt separera dessa från sådana stjärnor, som blott 

 befinna sig åt samma håll från jorden sedt och derför pro- 

 jiciera sig mot samma del af himmelen. Känner man där- 

 jämte dessa stjärnors afstånd från vårt solsystem, så kan 

 den del af deras skenbara rörelse afspjelkas, hvilken utgör 

 en afspegling af solsystemets fortskridande rörelse i rymden, 

 och sålunda deras värkliga rörelser fås fram. 



För ett omfattande studium af dessa företeelser tarfvas 

 nu, att vid tvänne genom en längre tidsintervall åtskilda epo- 

 ker noggranna bestämningar af sjärnornas lägen göras. Ett 

 af hufvudmotiven för den sjärnkatalog, hvilken nu med 

 fotografiska hjälpmedel är under arbete, är just att vinna 

 sådana bestämningar vid en dyhk epok. Derigenom att ka- 

 talogen omfattar alla stjärnor t. o. m. dem af 11 :te storleks- 

 klassen vinnes ock det mål att erhålla öfver hela himlen till- 

 räckligt tätt liggande hållpunkter till hänförande af sådana 

 objekts läge, hvilka såsom planeter och kometer snabbt för- 

 ändra sin plats. Tillika ernås material för en till denna 

 gräns, ll:te storleken, sig sträckande stjärnstatistik. Då slut- 

 ligen äfven undersökningen af samma stjärnors ljusstyrka in- 

 går i programmet, tillåter jämförelsen med senare mätningar 

 i detta afseende konstaterandet af förändringar i stjärnornas 

 fysiska beskaffenhet. Detta företag afser sålunda att lägga 

 en fast grundval för framtida astronomiska forskningar på en 

 mängd vigtiga gebit och lämna en trogen framställning af 

 stjärnhimmelens utseende i slutet af 19:de seklet. 



Samma mål afser ock den fotografiska himmelskartan 

 att genom bild uppnå. Genom att den drifver gränsen för 

 de svagaste stjärnorna ännu ett par, tre storleksklasser framåt, 



