Semasiologiska bidrag till den fornromerska 

 rätts- och religionshistorien. 



Af Väinö Nordström. 



Utan tvifvel har enhvar, som gjort några jämförande 

 reflexioner öfver grekiska språkets ordförråd och latinets, 

 något frågande stannat framför det förhållande, som råder 

 i de bägge språken med hänsyn till orden X(-/aiv och 

 legere. 



Grekiskan har kt)'Lo i likaså uråldrig — redan hos Ho- 

 meros — som alldaglig användning i betydelsen 'tala, säga'. 

 I latinska litteraturen däremot synes enligt förhanden va- 

 rande lexikaliska arbetens vittnesbörd det lika lydande légo 

 alls icke uppträdt i denna betydelse. 



Moderna etymologer ha dock tolkat ett par latinska 

 substantivbildningar så, att de, jämförda med sina grekiska 

 motbilder, mana till antagande af en tidigare förekomst äf- 

 ven i latinet af ofvan nämda verb i betydelsen 'tala, säga'. 

 Lex, legis, urspr. lego-s, jämföres af Giles-Hertel med gr. 

 AÖYoc'^. Denna etymologi synes mig fordra antagande af 

 en betydelseutveckling: ord, ordformel; lag. Prellwitz an- 

 för som latinska motsvarigheter till gr. '/^j^w, sammle, lese, 

 rede' utom 'lego, sammle, lese' substantiven 'legio. Legion' 

 och 'elogium' 2. Betydelsen för det förra, legio, kan ju 



* Vergleichende Grammatik der klassischen Sprachen, Leip- 

 zig 1896. § 375. 



^ Etymologisches Wörterbuch der griech. Sprache. Göttin- 

 gen 189:'. 



